Az SB/DV 17a, SB/DV 17b, SB/DV 17c és SB/DV 17d a Déli Vasút szerkocsis gyorsvonati gőzmozdonysorozatai voltak. Egyes példányai a Duna–Száva–Adria Vasútnál (DSA) is tovább szolgáltak, és e vasút állami kezelésbe vételével a mozdonyok a MÁV-hoz kerültek, ahol a 226 sorozatjelet kapták.
1881-ben a Déli Vasút növelni kényszerült gyorsvonati mozdonyparkját. 1882-ben a floridsdorfi mozdonygyárban megrendelt tíz db 17a sorozatú mozdonyt. Ezeket 302-311 pályaszámokkal látta el. A mozdony a 16a mintájára készült, a hátsó csatolt tengely nem az állókazán mögé, hanem alá került. A mozdony csakúgy mint a 17b, 17c és 17d külsőkeretes, Hall forgattyús, Stephenson vezérlésű, vaakumfékes volt és ezért abban az időben már elavultnak tekintették. A 17a sorozatú mozdony sík pályán 115 km/ó, 150 t súlyú vonattal 80 km/ó sebességet ért el. Elsősorban a Bécs–Trieszt vonal menetrend szerinti gyorsvonatait továbbította, majd amikor ott a 17b, 17c és 17d sorozatok átvették a helyét, áthelyezték (Nagy)Kanizsára, ahol a Budapest-Pozsony és a (Nagy)Kanizsa-Sopron-Bécs szakasz gyorsvonatait továbbította, valamint előfogatolt Bozen és Lienz között.
1924 után két mozdony Magyarországra került, nyolc pedig Jugoszláviába.
A Kassa-Oderbergi Vasút-nak (KsOd) szintén fejleszteni kellett gyorsvonati mozdonyparkját, ezért a Florisdorfi Mozdonygyártól 1884 és 1891 között tíz mozdonyt rendelt a Déli Vasútnál már bevált típusból. A KsOd a pályaszámrendszerében az I. osztályba sorolta és a 31-40 pályaszámokat adta nekik. A KsOd-nál ezek voltak az első igazi gyorsvonati mozdonyok. 1924-ben, miután a trianoni békediktátum a Csehszlovák Államvasutaknak (ČSD) juttatta őket, a ČSD átszámozta és a ČSD 253.1 sorozatba osztotta a mozdonyokat.
A 17b és 17c sorozatok a 17a sorozat erősebb változatai volta. A Florisdorfi Mozdonygyár 1884-ben összességében 14 db-ot épített a 17b sorozatú mozdonyból és a 312-325 pályaszámokat adta nekik. 1890-ben további öt db-ot épített, a 328-332 pályaszámúakat. A 326, 327 pályaszámokat további változatnak adták, amely a 17c sorozatjelet kapta.
Ebből a sorozatból 1901-ig 62 db épült. Ez lett a rendszeresített menetrendszerű mozdony a Déli Vasútnál. Ezek a mozdonyok a 372-431 pályaszámokat kapták. A florisdorfin kívül még a bécsújhelyi és a budapesti mozdpnygyár is építette ezeket a mozdonyokat. A mozdonyok Bécs, Marburg, Trieszt és (Nagy)Kanizsa honállomásokon állomásoztak.
1924-ben, a trianonni békediktátum után, a 17b sorozatból hat db Olaszországba került, mint FS 542 sorozat. A megmaradt példányok BBÖ 103 sorozatba kerültek.
A 17c prototípusok a BBÖ 403 sorozatba, a 17c sorozatból Ausztriába a BBÖ 503.01-23, a Szer-Horvát-Szlovén Királyság (később Jugoszláv Királyság)-ba SHS/JDŽ 103 sorozatba és Magyarországon pedig a DSA/MÁV 226.001-021 sorozatba kerültek. Egy MÁV mozdony 1945 után a JDŽ-hez, egy rövid időre a ČSD-hez került. Hét BBÖ mozdonyt 1924-1927 között a Graz-Köflacher Eisenbahn (GKB) megvásárolt, ott a poályaszámokat 372, 398–400, 403, 406, 409 és 415-re változtatták.
A BBÖ a mozdonyait 1930-tól selejtezte, a MÁV egy pár mozdonya 1950-ig volt használatban.
Pályaszám | Gyártási év | Állapot | Tulajdonos/Állomáshely |
---|---|---|---|
17c 372 | 1891 | üzemképes | Ausztria / Vasútmúzeum Strasshof |
17c 406 | 1896 | szobor | Szlovén Vasúti Múzeum Ljubljana |
17c 415 | 1897 | szobor | B&B Gözmozdonyüzemeltető Társaság m.b.H. / St. Pölten |
A 17b és 17c sorozat építése közben a Florisdorfi Mozdonygyárban épült négy lényegesen erősebb példány, ami a 17d sorozatjelet kapta. Közülük 1888-ban egy db, 1890-ben három db épült, melyek a Déli Vasútnál a 351-354 pályaszámokat kapták. Mind a négy mozdony Bécs honállomású volt.
1924 után valamennyi mozdony Ausztriában maradt, pályaszámuk BBÖ 603.01-04 lett, és 1930-ig voltak használatban.
Ez a szócikk részben vagy egészben a SB 17a,b,c,d című német Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.