Kokusai Ki-105 | |
---|---|
![]() | |
Призначення: | Військово-транспортний літак |
Перший політ: | 1945 |
Прийнятий на озброєння: | 1945 |
Знятий з озброєння: | 1945 |
На озброєнні у: |
![]() |
Всього збудовано: | 9 |
Екіпаж: | 2 особи |
Крейсерська швидкість: | 176 км/год |
Максимальна швидкість (МШ): | 220 км/год |
Дальність польоту: | 2 500 км |
Довжина: | 19,92 м |
Розмах крила: | 35,00 м |
Споряджений: | 12 500 кг |
Двигуни: | 2 х Mitsubishi Ha-26-II (2 x 960 к.с.) |
Маса підвісних елементів: | до кг |
Кулеметне озброєння: | 1 х 12,7-мм кулемет |
| |
![]() |
Kokusai Ki-105 («Охторі» — «Фенікс») — проєкт військово-транспортного літака Імперської армії Японії періоду Другої світової війни.
У 1942 році фірма Kokusai отримала замовлення на виготовлення важкого транспортного планера, який отримав назву Ku-7. Оскільки проєкт не мав високого пріоритету, то роботи йшли повільно. Перший політ відбувся у серпні 1944 року.
Але на момент випробувань Ku-7 змінилась ситуація на фронтах. Бойові дії перемістились впритул до Японії. В цій ситуації армія потребувала винищувачів. Тому Ku-7, який успішно пройшов випробування, у серію не пішов.
Не бажаючи втрачати напрацювання, фірма Kokusai розробила на базі Ku-7 варіант важкого транспортного літака, якому присвоїли індекс Ki-105. Літак був оснащений двома двигунами повітряного охолодження Mitsubishi Ha-26-II потужністю 960 к.с. кожен та необхідним авіаційним обладнанням.
До літа 1945 року були збудовані 9 прототипів, які успішно пройшли випробування. Армія планувала замовити 300 літаків цього типу. Їх планувалось використовувати як танкери для доставки палива з місць видобутку нафти на Суматрі. І хоча більша частина палива (~80 %) витрачалась на сам переліт, таке рішення вважалось доцільним, оскільки ситуація з паливом в Японії наприкінці війни була катастрофічна. Але реалізувати ці наміри до кінця війни не вдалось.[1]
|