Volovec Воловець | |
---|---|
![]() Zimní pohled na městečko | |
Poloha | |
Souřadnice | 48°42′52″ s. š., 23°10′54″ v. d. |
Nadmořská výška | 492 m n. m. |
Časové pásmo | UTC+2 |
Stát | ![]() |
Oblast | Zakarpatská |
Okres | Mukačevo |
![]() ![]() Volovec | |
Rozloha a obyvatelstvo | |
Rozloha | 6,67 km² |
Počet obyvatel | 5 178 |
Hustota zalidnění | 776 obyv./km² |
Správa | |
Oficiální web | w1 |
Adresa obecního úřadu | вул. Пушкіна 7 89100 смт. Воловеь |
Telefonní předvolba | 3136 |
PSČ | 89100 |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Volovec (ukrajinsky Воловець, rusky Воловец, bělorusky Валавец, maďarsky Volóc) je sídlo městského typu (přibližná obdoba českého pojmu městys) ležící poblíž hřebene Karpat v Zakarpatské oblasti Ukrajiny. V roce 2007 měl 5000 obyvatel a do roku 2020 byl sídlem okresu.
Přes Volovec vede od roku 1872 hlavní železniční trať z Čopu přes Mukačevo a Stryj do Lvova.
První zmínka o osadě pochází z roku 1433. Od začátku 17. století byla součástí Mukačevského panství. V roce 1831 zde došlo k selskému povstání. V roce 1870 ve Volovci žilo kolem 600 obyvatel, v roce 1900 to bylo již 1284 obyvatel, z toho 839 Rusínů a Ukrajinců, 253 Němců, 177 Maďarů, 3 Slováci, 1 Rumun a 11 Židů; v obci tehdy bylo 198 domů, z nich 24 bylo zděných a 174 dřevěných. Od roku 1882 ve Volovci začala fungovat státní základní škola. Obec tehdy (a ještě v době Československa) patřila pod společný (nyní sousední) okres Volové (dnes Mižhirja).
Do roku 1918 byla osada součástí Rakousko-uherské monarchie a po jejím rozpadu,[1] v roce 1919, se spolu s celou Podkarpatskou Rusí stala součástí Československa, v roce 1938 byla okupována Maďarskem a v roce 1945 se stala součástí SSSR, konkrétně Ukrajinské sovětské socialistické republiky. Od roku 1991 patří k samostatné Ukrajině a byl sídlem samostatného okresu, jako nejmenší okresní město Zakarpatské oblasti. Tento okres byl v roce 2020 zrušen a celé jeho území bylo začleněno do okresu Mukačevo.