Solotvina, Slatinské Doly Солотвино (Solotvyno) | |
---|---|
Solné jezero | |
Poloha | |
Souřadnice | 47°56′53″ s. š., 23°52′47″ v. d. |
Nadmořská výška | 283 m n. m. |
Časové pásmo | UTC+2 |
Stát | ![]() |
Oblast | Zakarpatská |
Okres | Ťačovo |
![]() ![]() Solotvina | |
Rozloha a obyvatelstvo | |
Rozloha | 11,1 km² |
Počet obyvatel | 8 977 (2011) |
Hustota zalidnění | 792 obyv./km² |
Správa | |
Vznik | 1360 |
Adresa obecního úřadu | вул. Харківська 1 90575 смт. Солотвино |
Telefonní předvolba | (+380) 313 |
PSČ | 90575 |
KOATUU | 2124455900 |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Solotvina, též Slatinské Doly (ukrajinsky Солотвино, Solotvyno; rumunsky Ocna Slatina; maďarsky Aknaszlatina; rusky Солотвина) je obec (sídlo městského typu) na západní Ukrajině. Leží v okresu Ťačovo Zakarpatské oblasti na řece Tise, která je odděluje od rumunského města Sighetu Marmaţiei (Marmarošská Sihoť). Žije zde necelých 9000 obyvatel – Rumuni, Maďaři a Ukrajinci.
Městem prochází silnice spojující Mukačevo, Rachov a Ivano-Frankivsk; stejným směrem vede i železnice, avšak Solotvina je konečnou stanicí osobních vlaků od Baťova, neboť následující úsek trati prochází rumunským územím. V lednu 2007 byl za účasti prezidentů V. Juščenka a T. Băsescu po mnoha letech otevřen hraniční most přes Tisu, který o něco usnadnil dosažitelnost zdejšího odlehlého regionu.[1]
Město je známé především svými rozlehlými solnými doly a jezery. Voda odčerpávaná z hlubinných solných dolů se shromažďuje v povrchových jezerech s nasycenou slanou vodou, kolem nichž je vybudována rekreační zóna s lunaparkem, restauracemi, diskotékou. Od roku 1918 bylo město po rozpadu Rakouska-Uherska [2], až do roku 1939 součástí Československa. Místní sanatorium funguje od roku 1968.