Superjet 100 | |
---|---|
![]() Prototyp č. 97005 | |
Určení | regionální dopravní letoun |
Původ | Rusko |
Výrobce | Sjednocená letecká korporace |
Konstruktérská skupina | Suchoj |
První let | 19. května 2008[1] |
Zařazeno | 21. dubna 2011 (Armavia) |
Charakter | Ve službě |
Uživatel | Aeroflot Yamal Airlines Gazpromavia Azimuth |
Výroba | 2007–současnost |
Vyrobeno kusů | 172 k 15. 7. 2019[2] |
Cena za kus | 31–35 mil. USD (2012)[3] |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Suchoj Superjet 100 (rusky Сухой Суперджет 100, anglicky Sukhoi Superjet 100) nebo SSJ100 je řada ruských dvoumotorových proudových úzkotrupých dopravních letounů pro regionální linky, dříve nazvaná RRJ – Russian Regional Jet, které vznikly v konstrukční kanceláři Suchoj, divizí společnosti Sjednocená letecká korporace. Vývoj začal v roce 2000, letoun provedl první let 19. května 2008 a první komerční let dne 21. dubna 2011 u společnosti Armavia.
Maximální vzletová hmotnost činí 46–49 t, obvykle pojme 87 až 98 cestujících a je poháněno dvěma dvouproudovými motory PowerJet SaM146 o výkonu 77–79 kN (17 000–18 000 lbf) vyvinutými společným podnikem mezi francouzským Safranem a ruskou firmou NPO Saturn. Ke květnu 2018 bylo v provozu 127 ks a do září flotila zaznamenala 300 000 výnosových letů a 460 000 hodin. Ke květnu 2019 letadlo zaznamenalo tři těžké nehody (ztráta trupu, tzv. „hull loss“) a 86 úmrtí.
Sankce uvalené na Rusko po ruské invazi na Ukrajinu v únoru 2022 zkomplikovaly údržbu i výrobu letounů,[4] když tyto mají mnoho komponent vyráběných mimo Rusko. Výrobce oznámil vývoj nové varianty pouze s díly vyráběnými v Rusku, u které by mimo jiné měl nahradit motor PowerJet ruský motor Aviadvigatěl PD-8.[5] Prototyp této varianty však k lednu 2024 neabsolvoval ani první let.[6]
Po zahájení vývoje v roce 2000 vzlétl první prototyp (95001, následně 97001, imatrikulace RA-97001) 19. května 2008 z letiště Dzemgi v Komsomolsku s posádkou šéfpilot OKB Suchoj Alexandr Jabloncev a zkušební pilot Leonid Čikunov. Druhý zkušební exemplář (95003, následně 97003) vzlétl 24. prosince 2008, třetí (97004, RA-97004) již s plným vybavením kabiny cestujících pak 25. července 2009. Čtvrtý prototyp (97005) sloužil k ověření stanovené doby pro nouzovou evakuaci cestujících. Certifikace ruského Mezistátního leteckého výboru byla ukončena 28. ledna 2011. Letoun vyrábí Sjednocená letecká korporace v Komsomolsku na Amuru za účasti zahraničních společností. Kromě ruského trhu a trhu Společenství nezávislých států dodává výrobce tato letadla i na ostatní světové trhy.
SSJ-100 byl vyvinut dle požadavku ruských leteckých společností na letoun, který by se měl stát náhradou za zastaralé a neekonomické Tupolev Tu-134 a Jakovlev Jak-42 a zároveň by svou kvalitou konkuroval strojům typů Embraer E-Jet a Bombardier CSeries.
Stroj byl představen veřejnosti 26. září 2007 v Komsmolsku na Amuru a světové veřejností pak na aerosalónu v Paříži 2009, kde si prvních 20 letounů objednala italská letecká společnost Itali Airlines. Z objednávky je 10 strojů závazných, na dalších deset kusů dal italský zákazník opci. O letouny, které vzbuzují pozornost, mají zájem ruské letecké společnosti, ale i další zahraniční letečtí dopravci. Suchoje Superjety měly být dodávány od konce roku 2009, kvůli nepřipravenosti motorů však bylo způsobeno zpoždění prvních dodávek. Vývoj a výrobu turbodmychadlových dvouhřídelových motorů SaM146 zajišťuje Powerjet, společný podnik francouzské firmy SNECMA a ruského NPO Saturn. Zpoždění je pro výrobce o to nepříjemnější, že přišlo ve chvíli, kdy se již naplno rozjížděla sériová výroba konkurenčního letounu Antonov An-148.
V květnu 2008 měla společnost Suchoj závazné objednávky na 73 kusů Superjetu 100.[1] Od začátku roku 2009 do června 2009 získala objednávky na dalších 122 letadel.[7]
V listopadu 2010 sdělovací prostředky oznámily, že první sériové letadlo Suchoj Superjet (97007, EK-95015, „Jurij A. Gagarin“), určené pro arménskou leteckou společnost Armavia, vykonalo svůj první let.[8] První komerční let uskutečnila letecká společnost Armavia 21. dubna 2011 na lince z Jerevanu do Moskvy.
Prvním zákazníkem na ruském trhu se stal Aeroflot, který uvedl svůj první Superjet (výr. č. 95008, RA-89001, „Michail Vodopjanov“) na linku z Moskvy do Petrohradu 16. června 2011. Druhým strojem Aeroflotu se stal Superjet výrobního čísla 95010 (RA-89002, „Dmitrij Jezerskij“) zalétaný 11. července 2011 a na linky nasazený 27. srpna téhož roku.
Prvními zákazníky v Asii byly indonéská letecká společnost Sky Aviation a laoská Lao Central, v Americe mexický Interjet.[9] Prvním provozovatelem Superjetu 100 v Západní Evropě se stala v květnu 2015 irská letecká společnost CityJet.[10] Interjet začal letadla v roce 2018 kvůli nedostatku náhradních dílů odstavovat a kanibalizovat, v roce 2019 bylo v provozu už jen 5 z 22 dodaných letadel.[11] Po krachu společnosti v roce 2020 zůstala letadla zaparkovaná na mexických letištích,[12] kde zůstávají i v březnu 2024.[13]
Do května 2019 bylo vyrobeno 192 kusů letadel typu Suchoj Superjet 100.[14] K říjnu 2023 letadla provozují pouze ruské subjekty,[15] výjimkou jsou dvě letadla provozovaná Thajským královským letectvem[16] a jedno v Kazachstánu.[17] Z důvodu nedostatku náhradních dílu počet aktivních letadel klesá.[4]
SSJ 100 | 95 |
---|---|
Posádka v kokpitu | 2 |
Počet míst | 87 (2 třídy) až 108 (1 třída) |
Rozteč sedadel | 30-32 in (economy), 38 (premium) |
Délka | 29,94 m (98 ft 3 in) |
Rozpětí | 27,80 m (91 ft 2 in) |
Nosná plocha | 83,80 m² / 902 ft² (9.22 AR) |
Výška | 10,28 m (33 ft 9 in) |
Trup | 3,46 m (11 ft 4 in) průměr[19]:s.451 |
Kabina | 3,236 m (127,4 in) délka × 2,12 m (6 ft 11 in) výška |
MTOW | 45 880 kg (101 150 lb), LR: 49 450 kg (109 020 lb) |
Prázdná hmotnost | 24 250 kg (53 460 lb), LR: 25 100 kg (55 300 lb) |
Max. užitečné zatížení | 12 245 kg (26 996 lb) |
Max. paliva | 15 805 L (4 175 US gal) |
Nákladový prostor | 21,97 m3 (776 cu ft) |
Vzlet (MTOW) | 1 731 m (5 679 ft), LR: 2 052 m (6 732 ft) |
Dostup | 12 500 m (41 000 ft) |
Cestovní rychlost | Mach 0.78 (828 km/h / 448 knots at FL400) |
Max. cest. rychlost | Mach 0,81 (870 km/h / 469 knots at FL400) |
Dolet (98 pax) | 3 048 km (1 894 mi), LR: 4 578 km (2 845 mi) |
2 x dvouproudový motor | SaM146-1S17, LR: SaM146-1S18 |
2 x tah | 68,5 kN (15 400 lbf), LR: 71,6 kN (16 100 lbf) |