Laurentius Borchsenius | |||
---|---|---|---|
Født | 9. mars 1772[1]![]() Danmark | ||
Død | 28. sep. 1844[1]![]() Ullensaker | ||
Beskjeftigelse | Politiker, sorenskriver ![]() | ||
Barn | Rasmus Rafn Borchsenius | ||
Nasjonalitet | Norge | ||
Stortingsrepresentant | |||
1815–1817 1818–1820 1827–1829 1830–1832 1833–1835 1836–1838 | |||
Valgkrets | Akershus amt |
Laurentius Borchsenius (født 9. mars 1772 i Bromme sogn på Sjælland i Danmark, død 28. september 1844 i Ullensaker) var en norsk jurist, sorenskriver og politiker. Han satt på Stortinget i periodene 1815–1817, 1818–1820, 1827–1829, 1830–1832, 1833–1835 og 1836–1838.
Borchsenius ble student i 1789 og i 1792 volontør i det danske Rentekammeret, før han i 1793 tok latinsk juridisk eksamen med laud, og han bestod også den praktiske prøven i 1795 med laud. Samme år ble han copiist («avskriver») i Rentekammeret, og han ble fogd i Inderøy fra 1798 og i Øvre Romerike fra 1803, der han også ble kammerråd, og fra 1815 sorenskriver, en stilling han hadde fram til 1843.
Han var innvalgt på Stortinget fra Akershus. I hans første periode fra 1815 til 1817 var han sekretær i Lagtinget, og medlem av ni komiteer. Han var også med i riksretten mot statsråd Haxthausen. Han ble gjenvalgt i 1818, men stilte da ikke, på grunn av sykdom, og Anders Halvorsen Haneborg overtok denne plassen fra 11. februar. Han var Akershus amts førsterepresentant i de påfølgende stortingene (1827, 1830 og 1833), men sa fra seg plassen i 1833 etter Grunnlovens §63, og Lars Thorstensen Tønsager overtok plassen.
Borchsenius var gift (1800) med Fredrikke Kristine Rafn (født 1776, død 1851).