Vultee A-31 Vengeance | |
---|---|
![]() | |
Призначення: | штурмовик, пікіруючий бомбардувальник |
Перший політ: | 20 березня 1941 |
Знятий з озброєння: | квітень 1948 |
На озброєнні у: | ![]() ![]() ![]() |
Розробник: | Vulteed і Northrop Corporation |
Виробник: | Vultee Aircraft |
Всього збудовано: | 1931 |
Конструктор: | Vulteed |
Екіпаж: | 2 особи |
Максимальна швидкість (МШ): | 442 км/год |
Дальність польоту: | 2100 км |
Практична стеля: | 6 800 м |
Довжина: | 12,12 м |
Висота: | 4,67 м |
Розмах крила: | 12,8 м |
Площа крила: | 30,84 м² |
Споряджений: | 6486 кг |
Двигуни: | Wright R-2600-19 |
Тяга (потужність): | 1600 к.с. |
Внутрішнє бомбове навантаження: | 680 кг |
Кулеметне озброєння: | 6 × 7,62 мм кулемети |
![]() |
Волті A-31 «Вендженс» (англ. Vultee A-31 Vengeance) — американський пікіруючий бомбардувальник/штурмовик часів Другої світової війни.
В 1940 році французьке армійське командування замовило в Vultee новий пікіруючий бомбардувальник і штурмовик. Проєкт, який отримав позначення V-72, був суцільнометалевим монопланом з однокілевим хвостовим оперенням і характерним W-подібним крилом. Також мав використовуватись потужний двигун R-2600, і бомбові підвіси які б виводили бомби з бомбового відсіку для бомбометання з піке. Проєкт не був завершений до капітуляції Франції, але роботи продовжились для Великої Британії. Прототип V-72 вперше піднявся в повітря 30 березня 1941 року, а до червня 1944 року було виготовлено 1931 літак.[1]
В Королівських ВПС Британії «Вендженси» з'явились в жовтні 1942 року в 82-й і 110-й ескадрильях, а перший бій відбувся в березні 1943 року в Бірмі. Пізніше ними було оснащено ще 84-у і 45-у ескадрильї, а також дві ескадрильї Королівських ВПС Індії. «Вендженси» активно використовувались в другій Араканській кампанії[en] в 1943-44 роках, а також в зупинці японського наступу на Кохіму в березні-липні 1944 року. З літа 1944 року «Вендженси» почали виводитись зі складу бойових частин, а на їх місце надійшли новіші винищувачі-бомбардувальники.
ВПС Австралії отримали 342 «Вендженса» за час війни. Першою їх отримала 12-а ескадрилья, яка почала бойові вильоти 18 червня 1943 проти цілей на острові Селару. Загалом на «Вендженсах» літали п'ять австралійських ескадрилей, чотири з яких брали активну участь в боях на Новій Гвінеї. Останній бойовий виліт відбувся 8 березня 1944 року, після чого «Вендженси» використовувались для навчальних і допоміжних цілей.
В ВПС США A-31 і A-35 використовувались тільки як навчальні літаки і буксири для повітряних мішеней.
В серпні 1943 року близько 60 A-35 було передано ВПС Вільної Франції. Деякий час вони служили в бомбардувальних групах, але були швидко зняті з озброєння через погану, порівняно з A-24, точність бомбометання.[1]
Дані з Ударная авиация Второй Мировой — штурмовики, бомбардировщики, торпедоносцы[2]
A-31A | A-35A | A-35B | ||
---|---|---|---|---|
Довжина | 12,12 м | |||
Висота | 4,67 м | |||
Розмах крил | 12,8 м | |||
Площа крил | 30,84 м² | |||
Маса | пустого | 3876 кг | 4240 кг | 4420 кг |
спорядженого | 6486 кг | 6486 кг | 7756 кг | |
R-2600-19 | R-2600-19 | R-2600-13 | ||
Потужність | 1600 к. с. | 1600 к. с. | 1700 к. с. | |
Максимальна швидкість | 442 км/год | 439 км/год | 450 км/год | |
Дальність польоту | 2100 км | 2250 км | 2250 км | |
Бойова стеля | 6800 м | 6550 м | 6800 м |
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Vultee A-31 Vengeance
|
|