Kongedømmet Baekje | |||
---|---|---|---|
Baekje 백제(百濟) | |||
Grunnlagt | 18 f.Kr. (Julian) | ||
Opphørt | 660 | ||
Hovedstad | Wirye (18 f.Kr. – 475) Ungjin (476–538) Sabi (538–660) | ||
Befolkning | 3 500 000 (600-tallet[1]) | ||
Styreform | Kongedømme | ||
Monark | Onjo 18 f.Kr.–29 Daru 29–77 | ||
Offisielle språk | Baekjespråk (del av Gammelkoreansk) | ||
Religion | Buddhisme, Konfucianisme, Koreansk sjamanisme | ||
Eksisterte | 18 f.Kr. – 660 | ||
Baekje | |||
---|---|---|---|
Hangul | 백제 | ||
Hanja | 百濟 | ||
Revidert romanisering | Baekje | ||
McCune-Reischauer | Paekche |
Kongedømmet Baekje (koreansk: 백제; Hanja: 百濟; RR: Baekje; MR:Paekche) var et koreansk monarki som eksisterte mellom 18 f.Kr. og 660 og omfattet områder som i dag er en del av de sørkoreanske provinsene Jeolla og Chungcheong.
Baekje ble grunnlagt av Onjo, som var den tredje sønnen til Goguryeos grunnlegger Jumong, ved Wiryeseong (dagens Seoul). Det gikk under i 660, etter å ha blitt beseiret av en allianse mellom et annet koreansk monarki, Silla og Tang-Kina.
På høyden av sin makt på 400-tallet behersket Baekje hoveddelen av den vestlige Koreahalvøya, helt opp til Pyongyang og også noen kolonier i Kina. Baekje utviklet seg til en betydelig regional sjømakt, med politiske og handelsmessige forbindelser med både Japan og Kina.
|isbn=
-verdien: length (hjelp).