Varig | |
![]() | |
![]() | |
Ország | Brazília |
IATA: RG ICAO: VRG Hívójel: VARIG | |
Adatok | |
Alapítás | 1927. május 7. |
Megszűnés | 2006 |
Anyavállalat |
|
Bázisrepülőtér | |
Székhely | Porto Alegre |
Légiszövetség | Star Alliance |
A légitársaság weboldala | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Varig témájú médiaállományokat. |
A VARIG (Empresa de Viação Aérea Rio Grandense, vagyis Rio Grande-i légi szállítási vállalkozás) Brazília első légitársasága volt. Több évtizeden keresztül nemzeti légitársaság szerepét töltötte be; az országban a legnagyobb volt, és egy időben az egyetlen, amely nemzetközi járatokat üzemeltetett. 2005-ben fizetésképtelen lett; újraszervezés eredményeként két részre szakadt; az egyik beleolvadt a Golba, a másik pedig hamarosan megszűnt.
Otto Ernst Meyer Labastille német bevándorló alapította, aki az első világháború alatt a porosz-német légierőnél volt pilóta. 1921-ben Brazíliába emigrált, mivel egy recifei cégnél kapott állást. Először Recifében, majd Rio de Janeiroban próbált légitársaságot alapítani, de végül csak Porto Alegreben kapta meg a szükséges támogatást. 1926-ban Németországban a Condor Syndikat kereskedelmi vállalattal tárgyalt, és elérte, hogy egy repülőgépet (9 személyes Dornier Wal repülő csónak) és személyzetet biztosítsanak az új légitársaság számára. 1927. május 7-én hivatalosan is megalakult a VARIG; első menetrendszerű járatuk a Lagoa dos Patos fölött megtett Porto Alegre–Pelotas–Rio Grande út volt (Linha da Lagoa). Az év végére már négy repülőgépük volt.[1]
1930-ban a Condor Syndikat visszavonult és a gépeket vissza kellett szolgáltassák, ezért a VARIG segítséget kért Rio Grande do Sul kormányától. Junkers repülőgépeket szerzett és a városokban repülőtereket épített, járatai pedig hamarosan az egész államot behálózták.[2] A második világháború beköszöntével a német gépek alkatrész-utánpótlása elakadt, Otto Meyer pedig visszavonult; utódja Ruben Berta lett, a VARIG pedig de Havilland és Lockheed gépeket vásárolt, melyekkel nemzetközi utakat is indítottak (az első ilyen a Porto Alegre–Montevideo járat volt). A háború végeztével számos DC–3 géphez jutottak hozzá, melyek sokáig a társaság gerincét alkották, és mind több járatot indítottak a szomszédos államokba is (egészen Rio de Janeiroig és São Pauloig).[3]
Az 1950-es években bázisrepterüket áthelyezték Rio de Janeiroba. 1952-ben az Aero Gal felvásárlásával kiterjesztették működésüket az ország északkeleti részére, 1953-ban pedig elindították második nemzetközi járatukat (Buenos Airesbe). A következő években Lockheed Constellation és Convair CV–240 gépeket vásároltak, 1955-ben járatot indítottak New Yorkba, az utasokat pedig fényűző körülmények között szállították. A jet korszak beköszöntével a VARIG megrendelte első Caravelle és Boeing 707 gépeit.[4] 1961-ben felvásárolta konkurensét, a brazil Real-Aerovias-Nacional konzorciumot, ezzel igen erős lett, viszont a változatos, géptípusok tucatjait számláló flottát nehéz volt karbantartani. Az 1960-as években tovább fejlődött, új sugárhajtású gépeket vett, számos észak- és dél-amerikai városba indított járatokat, hamarosan pedig Európa és a Közel-Kelet nagyvárosaiba is, 1968-ban pedig Tokióba, így a legnagyobb latin-amerikai légitársaságként tartották számon.[5]
Az 1970-es éveket a VARIG aranykoraként említik. Régi gépeiket lecserélték, a belföldi járatok legtöbbjén is modern sugárhajtású gépeket kezdtek üzemeltetni (727, 737), és megérkeztek az első szélestörzsű repülőgépek (DC10). Az 1973-as olajválság azonban negatívan érintette a közlekedést, a VARIG pedig flottájának közel feléről lemondott. Az 1970-es évek végén a VARIG volt az Egyesült Államokon kívül a legnagyobb magáncég, a világ nyolcadik legnagyobb légitársasága ami a szállított terhet illeti, és tizennegyedik legnagyobb ami a járatok hosszúságát illeti.[6]
A következő évtizedekben a légitársaság tovább fejlődött; új gépeket vettek (A300, 737, 747, 767, MD11), új járatokat indítottak (az 1980-as években 42 nemzetközi célállomása volt 33 országban), São Paulo pedig új bázisreptér lett, ahova működésük nagy részét áthelyezték.[7] Az 1990-es években a dereguláció következményeként számos konkurens társaság jelent meg, a VARIG így több veszteségessé vált járatot megszüntetett és több gépet visszavont. A 2000-es években folytatódott a flotta modernizációja (757, 777), a társaságot átszervezték, azonban a 2001-es amerikai terrortámadások következményeként sok más légitársasághoz hasonlóan nehéz pénzügyi helyzetbe került és 2005-ben fizetésképtelen lett. Egyes leányvállalatait eladta, azonban ez csak ideig-óráig orvosolta a problémákat, járatai egymás után szűntek meg. 2006 júliusában két részre szakadt, amelyeket elárvereztek; az egyiket felvásárolta a Gol Linhas Aéreas Inteligentes, a másikból lett a FLEX charter társaság (mely hamarosan megszűnt).[8]
Géptípus | Darabszám | Évek | Megjegyzések |
---|---|---|---|
Dornier Do J Wal | 1 | 1927–1930 | Az első Brazíliában lajstromozott gép |
Dornier Merkur | 1 | 1928–1930 | |
Morane-Saulnier 130 | 1 | 1930–1931 | |
Klemm L-25 | 2 | 1930–1937 | |
Nieuport-Delage 641 | 1 | 1931 | |
Junkers A-50 Junior | 3 | 1931–1944 | |
Junkers F 13 ke | 2 | 1932–1948 | |
Messerschmitt Bf-108 Taifun | 1 | 1936 | |
Messersschmitt M-20B | 1 | 1937–1948 | |
Junkers Ju 52/3m | 1 | 1938–1942 | |
Focke-Wulf Fw 58C Weihe | 1 | 1940–1941 | |
de Havilland DH 89 Dragon Rapide | 1 | 1942 | |
CANT Z.1012 | 1 | 1942 | |
Fiat G.2 | 1 | 1942–1945 | |
Lockheed L-10 A/E Electra | 11 | 1943–1955 | |
Douglas DC-3/C-47 | 47 | 1946–1971 | |
Noorduyn C-64 Norseman | 1 | 1947–1950 | |
Curtiss C-46/Super C-46 Commando | 29 | 1948–1970 | |
Convair 240 | 13 | 1954–1969 | |
Lockheed L-1049G/H Super Constellation | 10 | 1955–1967 | |
Sud Aviation SE-210 Caravelle I (III) | 3 | 1959–1979 | |
Boeing 707-441 | 3 | 1960–1979 | |
Convair 340/440 | 15 | 1961–1967 | |
Douglas DC-6B | 5 | 1961–1968 | |
Lockheed L-188 A/C Electra | 15 | 1962–1992 | |
Convair 990A | 3 | 1963–1971 | Az Aerovias Brasiltól szerezve |
Douglas DC-8-33 | 2 | 1965–1975 | A Panair do Brasiltól szerezve |
Hawker Siddeley HS 748 | 11 | 1966–1976 | |
Boeing 707-320/320C | 17 | 1966–1990 | |
Beechcraft 99 Airliner | 1 | 1968 | |
Fairchild Hiller FH-227B | 4 | 1970–1975 | |
Boeing 727-100 | 11 | 1970–2006 | |
McDonnell Douglas DC-10-30 | 16 | 1974–2006 | |
Boeing 737-200 | 20 | 1975–2003 | |
Airbus A300-B4-203 | 4 | 1980–1990 | |
Boeing 747-200 | 4 | 1981–1996 | |
Boeing 747-300/300 Combi | 5 | 1985–2000[10] | |
Boeing 767-200/200ER | 9 | 1986–2004, 2008 | Egyesek a Golhoz kerültek |
Boeing 737-300 | 48 | 1987–2009 | Egy a FLEXhez, mások a Golhoz kerültek |
Boeing 767-300ER | 16 | 1989–2008 | Egyesek a Golhoz kerültek |
Boeing 747-400 | 3 | 1991–1994 | |
McDonnell Douglas MD–11 | 26 | 1991–2007 | Egyesek a Golhoz kerültek |
Boeing 737-400 | 8 | 2000–2006 | |
Boeing 737-700 | 10 | 2001–2006 | |
Boeing 737-800 | 2 | 2001–2006 | |
Boeing 777-200ER | 8 | 2001–2006 | |
Boeing 737-500 | 25 | 2003–2006 | |
Boeing 757-200 | 4 | 2004–2006 |
Az Aviation Safety Network adatbázisa 44 repülőeseményt rögzít, ezek közül 19 volt halálos áldozatokat követelő légikatasztrófa.[11]
A Star Alliance tagjai | |
---|---|
Alapító tagok | |
További tagok |
|
Tagok leányvállalatai |
|
Intermodális tagok | |
Leendő tagok |
|
Korábbi tagok |
|