Dragus (Drăguș) | |
![]() | |
19. századi dragusi porta a bukaresti falumúzeumban | |
Közigazgatás | |
Ország | ![]() |
Történelmi régió | Erdély |
Fejlesztési régió | Közép-romániai fejlesztési régió |
Megye | Brassó |
Község | Dragus |
Rang | községközpont |
Irányítószám | 507251 |
Körzethívószám | 0x68[1] |
SIRUTA-kód | 42254 |
Népesség | |
Népesség | 971 fő (2021. dec. 1.) |
Magyar lakosság | - (2011)[2] |
Népsűrűség | 39,18 fő/km² |
Földrajzi adatok | |
Tszf. magasság | 480 m |
Terület | 24,78 km² |
Időzóna | EET, UTC+2 |
Elhelyezkedése | |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Dragus weboldala | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Dragus (románul: Drăguș [drə'guʃ], németül: Drachendorf) falu Romániában, Erdélyben, Brassó megyében, Dragus község központja.
Fogarastól 38 km-re nyugat–délnyugatra, az azonos nevű patak partján fekszik.
Személynévi eredetű (vö. román Drag, Dragoș, Draguș). Első említése: Dragos (1527).
Fogarasföldi román falu volt, birtokosa több évszázadon át Fogaras vára. 1632-ben 68 jobbágy- (közülük három halász, két vadász, két szakács és egy molnár), három boér-, három darabont-, két havasalföldi zsellércsalád és négy pap lakta, három malma őrölt.[3] A jobbágyok közül három halászként, kettő vadászként, kettő szakácsként szolgált. II. Rákóczi György 1652-ben megnemesítette itt élő szakácsát, Ioannes Fogarasyt, feleségét, Anna Njagoiét és gyermekeiket, I. Apafi Mihály 1663-ban idevalósi trombitását, Trombitás Andrást.[4] 1722-ben családjai közül már 195 boér és csak 40 jobbágy. 1750-ben három ortodox remetekolostora működött, 1761-ben öt ortodox és három görögkatolikus pap lakta. 1765-ben az orláti román határőrezredhez csatolták, ekkor alakult görögkatolikus iskolája is. A férfiak mint lovas határőrök (huszárok) szolgáltak. 1789-ben családjai közül 160 volt ortodox és 19 görögkatolikus.
Lakói "nemzetségi" alapon, a szász Nachbarschaftok mintájára szomszédságokat (vecinătate) alkottak. 1929 és 1932 közt tizenkét ilyen szomszédság létezett. A szokások szerint például ha egy ifjú férj a felesége portájára költözött, átvette annak nevét is, hogy a nemzetségi viszonyok összhangban maradjanak a térbeli elkülönüléssel. A szomszédságokhoz kapcsolódóan maradt fenn a boérok és a jobbágyok közötti különbségtétel is.
Üvegikonfestő, szűcs- és fazekasközpont volt.
2004-ben vált ki Alsóvist községből és alakult önálló községgé.[5]