![]() USS Narwhal (SSN-671) | |
Základní údaje | |
---|---|
Typ | útočná ponorka |
Zahájení stavby | 17. ledna 1966 |
Spuštěna na vodu | 9. září 1967 |
Uvedena do služby | 12. července 1969 |
Osud | vyřazena 1999 čekaní na recyklaci (k r. 2018) |
Předchůdce | třída Sturgeon |
Následovník | USS Glenard P. Lipscomb (SSN-685) |
Takticko-technická data | |
Výtlak | 4450 t (na hladině) 5350 t (pod hladinou) |
Délka | 95,6 m |
Šířka | 11,5 m |
Pohon | 1× jaderný reaktor, 2× turbína |
Rychlost | 20 uzlů (na hladině) 30 uzlů (pod hladinou) |
Posádka | 129 |
Výzbroj | 4× 533mm torpédomet |
USS Narwhal (SSN-671) byla americká útočná ponorka s jaderným pohonem z doby studené války. Díky použití jaderného reaktoru s přirozenou cirkulací chladicího média (NCR – Natural Circulation Reactor) byla nejtišší ponorkou své doby. Uvádí se, že byla často využívána ke speciálním operacím (např. ke špionáži).[1]
Stavba lodi probíhala v loděnicích společnosti General Dynamics v Grotonu ve státě Connecticut. Kýl lodi byl založen 17. ledna 1966, na vodu byl trup spuštěn 9. září 1967 a 12. července 1969 ponorka vstoupila do služby.
V přídi byl umístěn pouze výkonný sonar a dále v trupu čtveřice 533mm torpédometů. Z nich mohla být vypouštěna torpéda, protiponorkové střely UUM-44 SUBROC, protilodní střely UGM-84 Harpoon či střely s plochou dráhou letu BGM-109 Tomahawk.[2] Pohonný systém tvořil jaderný reaktor typu S5G a dvě turbíny. Lodní šroub byl jeden. Řešení pohonného systému z Narwhalu udělalo nejtišší ponorku své doby. Reaktor například využíval přirozené cirkulace chladici kapaliny, což umožnilo vypuštění hlučných čerpadel.[1]
Narwhal byl v operační službě mezi lety 1969–1999. Operoval doslova po celém světě. Uvádí se, že byl často využíván ke speciálním operacím (např. ke špionáži), sledování sovětských ponorek a často se pohyboval blízko sovětských břehů. Poslední nasazení ponorky proběhlo v roce 1998 ve Středomoří.[1] Po vyřazení byla ponorka odeslána do recyklačního programu.