Giuseppe Jannaconi | |
---|---|
Narození | 1740 Řím |
Úmrtí | 16. března 1816 Řím |
Povolání | hudební skladatel |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Giuseppe Jannaconi – také Janacconi, nebo Gianacconi (1741 nebo 1740, Řím – 16. března 1816, Řím) byl italský skladatel, jeden z posledních skladatelů římské školy, kterou proslavil zejména Palestrina.
Jannaconi se narodil v Římě. Nejprve studoval zpěv u Dona Socorso Rinaldini, později skladbu a kontrapunkt u Muzia Clementi a Gaetana Carpani. K dokonalosti jej dovedl Pasquale Pisari, který jej zasvětil do tajů kontrapunktu římské hudební školy a se kterým pak dlouhou dobu spolupracoval.
V roce 1799 byl Jannaconi jmenován hlavním dirigentem (maestro di cappella) milánské katedrály, ale brzy musel tento prestižní post opustit ve prospěch známějšího skladatele Giuseppe Sarti. Vrátil se do Říma a věnoval se výuce hudby v sirotčinci. Veřejného uznání se dočkal až v roce 1811, kdy po Zingarellim převzal orchestr v bazilice sv. Petra v Římě.
Jeho tvorba zahrnuje převážně chrámovou hudbu psanou v přísném kontrapunktu Palestrinovy školy. Spolu se svým učitelem a přítelem Pisarim také pořídil notové záznamy mnoha Palestrinových skladeb. Je považován za posledního skladatele tohoto hudebního směru. Z mnoha jeho žáků vynikli zejména skladatelé Nicola Vaccai, Valentino Fioravanti a Francesco Basily.