Bajesd (Băiești) | |
![]() | |
A bajesdi görögkatolikus templom a 20. század elején (Leopold Adler felvétele) | |
Közigazgatás | |
Ország | ![]() |
Történelmi régió | Erdély |
Fejlesztési régió | Nyugat-romániai fejlesztési régió |
Megye | Hunyad |
Község | Puj |
Rang | falu |
Községközpont | Puj |
Irányítószám | 337346 |
SIRUTA-kód | 90556 |
Népesség | |
Népesség | 213 fő (2021. dec. 1.) |
Földrajzi adatok | |
Tszf. magasság | 360 m |
Időzóna | EET, UTC+2 |
Elhelyezkedése | |
![]() | |
![]() | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Bajesd (románul: Băiești) falu Romániában, Erdélyben, Hunyad megyében.
Neve a régi román Bae személynév helységnévképzős alakja, jelentése kb. 'Bae népe', 'Bae emberei'. Először 1447-ben említették, Boyesd és Bayesd alakban.
A Hátszegi-medencében, a Sztrigy bal partján, Hátszegtől tíz kilométerre délkeletre fekszik.
A 15. században Déva és Hunyad, a 16. században Hátszeg várához tartozó kenézi jogú román falu volt. 1683-ban 28 román kisnemesi család lakta (magyar helyesírással a Vitán, Balika, Hora, Buda, Farkas, Koszta, Halmágy, Szirb, Nándra, Kornya, Pogán és Szeben családok tagjai).[2] A Habsburg hatóságok a faluba hívták össze 1699. január 21-re a Hátszegi kerület román papjainak gyűlését, amelyen az egyházi unióról kellett állást foglalniuk. Az ortodox papok kitartottak az ortodox vallás mellett, tíz román református lelkész pedig, közöttük a bajesdi is, reformátusok kívántak maradni. A későbbiekben a hátszegi román prédikátorrá kinevezett Bajesdi Farkas József helyett a bajesdi eklézsiába 1704-ben még egy Ioan prédikátort helyeztek. Ez azonban az utolsó tudósítás román nyelvű református egyházáról, református kisnemesei a görögkatolikus felekezethez csatlakoztak..[3] 1733-ban 48 családdal és három unitus pappal írták össze. 1764-től lakóinak nemtelen jogállású kisebb része az Első erdélyi román határőrezred keretében teljesített szolgálatot 1851-ig. A 19. században a bajesdi kisnemesek – más Hátszeg vidéki román vallású és nyelvű nemesekhez hasonlóan – a magyarok és románok közötti köztes „nemes” (nemeși) csoporthoz tartoztak. Ezeket a nemeseket elsődleges etnikus identitásuk a környező rumân (volt zsellér illetve jobbágy) lakossággal állította szembe, és bizonyos kontextusokban hajlamosak voltak magukat magyarként azonosítani. Bajesd azon kevés falu egyike volt, ahol ez a társadalmi/etnikai kategória a lakosság többségét alkotta. A dualista magyar állam számára elsődlegesnek számított ezen népesség elmagyarosítása, és igen korán, már 1882-ben magyar nyelvű állami iskolát létesítettek a településen. Bár a magyar iskola ezután négy évtizeden keresztül működött, 1910-ben csupán a nem magyar bajesdiek 17%-a nyilatkozta, hogy beszél magyarul.[4] A 20. század első évtizedében Bajesdet a Hátszegi-medence egyik leggazdagabb falujának tartották. 1911-ben a Rusorból átterjedő tűzben leégett.