![]() | |
סינגל בביצוע פיל קולינס | |
מתוך האלבום But Seriously... | |
יצא לאור |
אוקטובר 1989 ![]() |
---|---|
פורמט |
תקליטור ![]() |
הוקלט | 1989 |
סוגה | רוק רך |
שפה | אנגלית |
אורך | 4:47 (גרסת סינגל) |
חברת תקליטים | האחים וורנר, אטלנטיק רקורדס, וירג'ין רקורדס |
כתיבה | פול קולינס |
לחן |
פיל קולינס ![]() |
הפקה | פיל קולינס, יו פדגהאם |
![]() ![]() |
Another Day in Paradise (בעברית: עוד יום בגן עדן) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הבריטי פיל קולינס, ויצא לאור באוקטובר 1989. השיר זכה בפרס גראמי הקלטת השנה לשנת 1990[1].
השיר יצא באוקטובר 1989 כסינגל הראשון מתוך האלבום "But Seriously...". קולינס הפיק אותו יחד עם יו פדגהאם. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100[2] ולמקום השני במצעד הסינגלים הבריטי[3]. בנוסף הצליח השיר במדינות נוספות בעולם בהן דורג במקום הראשון בהן גרמניה, קנדה, הולנד, בלגיה, שוודיה ועוד. גרסת הסינגל שונה במעט מגרסת האלבום בכך שהפתיח שלה קצר יותר.
השיר עוסק בתופעת חסרי הבית. קולינס שר סיפר בראיון שכתב את השיר לאחר שנחשף לחסרי בית רבים בביקור בעיר וושינגטון שבארצות הברית[4].
השיר זכה בפרס גראמי לשנת 1991 בקטגוריית הקלטת השנה. בנוסף היה מועמד לזכייה בשיר השנה, ביצוע הפופ הטוב ביותר לזמר, ולוידאו קליפ הטוב ביותר. השיר גם זכה בפרס הסינגל הבריטי הטוב ביותר. על אף הפרסים שזכה לאחר יציאתו, השיר גם עורר מחלוקת מסוימת סביב נושאו, וזכה גם לתגובה שלילית ממבקרי מוזיקה.
הביצוע לשיר בטקס פרסי גראמי בשנת 1991 (עם ביל קרוסבי) הוקלט ושולב באלבום Grammy's Greatest Moments Volume I שיצא בשנת 1994[5].
ב-2001 חידשה ברנדי נורווד את השיר. היא ביצעה את השיר כדואט עם אחיה Ray-J. הגרסה זכתה להצלחה רבה בעולם.
לפי היסטוריון המוזיקה קולין לרקין[6] השיר קיבל ביקורות רבות. ביקורת בעיתונות האנגלית סבבה סביב הפער בין עושרו של קולינס לאנשים חסרי הכל המתוארים בשיר[4]. המוזיקאי והאקטיביסט הפוליטי בילי בראג אמר בראיון בשנת 2000 כי פיל קולינס יכול לשיר על נושא ההומלסים אך כל עוד זה לא מביא אותו לפעולה הוא רק מנצל את הנושא[7]. יו וילסון כתב על צביעותו של קולינס שאיים בשנת 1997 לעזוב את בריטניה אם מפלגת הלייבור תעלה לשלטון, והעביר את הונו לשווייץ בה המיסים לעשירים נמוכים יותר, זאת בניגוד להתייחסותו האמפתית בשיר להומלסים ועל הצורך לסייע להם[8].
גם בשיר הזה פיל קולינס יצר להיט גדול. ב-23 בדצמבר 1989, זה היה הסינגל השביעי (ועד היום הסופי) מספר 1 בארצות הברית. השיר היה גם השיר מספר 1 האחרון של שנות השמונים בארצות הברית, ונשאר במקום הראשון במשך ארבעה שבועות, מה שמסווג את השיר ללהיט גם משנות ה -90. השיר הזה בולט גם כי מנע מג'נט ג'קסון להגיע עם שירה "Rhythm Nation" למקום הראשון. הוא גם הוביל את מצעדי הסינגלים בגרמניה המערבית בסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים. השיר הגיע למקום השני במצעדי הסינגלים בבריטניה בנובמבר של אותה השנה. גרסת הסינגל שונה במקצת מגרסת האלבום בכך שהיא משתמשת במבוא קצר יותר.
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי ג'יימס יוקיץ'[9]. הקליפ מצולם כולו בשחור לבן, ומציג את קולינס שר ומנגן בגיטרה וברקע תמונות של חסרי בית ברחובות.
פרס גראמי להקלטת השנה | ||
---|---|---|
1959−1980 | "Nel Blu Dipinto Di Blu (Volare)" – דומניקו מודוניו (1959) • "Mack the Knife" – בובי דארין (1960) • "שיר הנושא של נווה קיץ" – פרסי פיית' (1961) • "Moon River" – הנרי מנסיני (1962) • "I Left My Heart in San Francisco" – טוני בנט (1963) • "Days of Wine and Roses" – הנרי מנסיני (1964) • "The Girl from Ipanema" – אסטרוד ז'ילברטו וסטן גץ (1965) • "A Taste of Honey" – הרב אלפרט אנד דה טיחואנה בראס (1966) • "Strangers in the Night" – פרנק סינטרה (1967) • "Up, Up and Away" – המימד החמישי (1968) • "Mrs. Robinson" – סיימון וגרפונקל (1969) • "Aquarius/Let the Sunshine In" – המימד החמישי (1970) • "Bridge over Troubled Water" – סיימון וגרפונקל (1971) • "It's Too Late" – קרול קינג (1972) • "The First Time Ever I Saw Your Face" – רוברטה פלאק (1973) • "Killing Me Softly with His Song" – רוברטה פלאק (1974) • "I Honestly Love You" – אוליביה ניוטון-ג'ון (1975) • "Love Will Keep Us Together" – קפטן אנד טניל (1976) • "This Masquerade" – ג'ורג' בנסון (1977) • "Hotel California" – האיגלס (1978) • "Just the Way You Are" – בילי ג'ואל (1979) • "What a Fool Believes" – האחים דובי (1980) | |
1981−2000 | "Sailing" – כריסטופר קרוס (1981) • "Bette Davis Eyes" – קים קארנס (1982) • "Rosanna" – טוטו (1983) • "Beat It" – מייקל ג'קסון (1984) • "What's Love Got to Do with It" – טינה טרנר (1985) • "We Are the World" – USA for Africa (1986) • "Higher Love" – סטיב וינווד (1987) • "Graceland" – פול סיימון (1988) • "Don't Worry, Be Happy" – בובי מקפרין (1989) • "Wind Beneath My Wings" – בט מידלר (1990) • "Another Day in Paradise" – פיל קולינס (1991) • "Unforgettable" – נטלי קול עם נט קינג קול (1992) • "Tears in Heaven" – אריק קלפטון (1993) • "I Will Always Love You" – ויטני יוסטון (1994) • "All I Wanna Do" – שריל קרואו (1995) • "Kiss from a Rose" – סיל (1996) • "Change the World" – אריק קלפטון (1997) • "Sunny Came Home" – שון קולווין (1998) • "My Heart Will Go On" – סלין דיון (1999) • "Smooth" – סנטנה בהשתתפות רוב תומאס (2000) | |
2001−2020 | "Beautiful Day" – U2 (2001) • "Walk On" – U2 (2002) • "Don't Know Why" – נורה ג'ונס (2003) • "Clocks" – קולדפליי (2004) • "Here We Go Again" – ריי צ'ארלס ונורה ג'ונס (2005) • "Boulevard of Broken Dreams" – גרין דיי (2006) • "Not Ready to Make Nice" – דיקסי צ'יקס (2007) • "Rehab" – איימי ויינהאוס (2008) • "Please Read the Letter" – אליסון קראוס ורוברט פלאנט (2009) • "Use Somebody" – קינגס אוף ליאון (2010) • "Need You Now" – ליידי אנטבלום (2011) • "Rolling in the Deep" – אדל (2012) • "Somebody That I Used to Know" – גוטייה בהשתתפות קימברה (2013) • "Get Lucky" – דאפט פאנק בהשתתפות פארל ויליאמס וניל רודג'רס (2014) • "Stay with Me" – סם סמית' (2015) • "Uptown Funk" – מארק רונסון בהשתתפות ברונו מארס (2016) • "Hello" – אדל (2017) • "24K Magic" – ברונו מארס (2018) • "This Is America" – צ'יילדיש גאמבינו (2019) • "Bad Guy" – בילי אייליש (2020) | |
2021−הווה | "Everything I Wanted" – בילי אייליש (2021) • "Leave the Door Open" – סילק סוניק (2022) • "About Damn Time" – ליזו (2023) • "Flowers" – מיילי סיירוס (2024) |
פרס המוזיקה הבריטית לשיר השנה | ||
---|---|---|
1977–2000 | "Bohemian Rhapsody" – קווין / "A Whiter Shade of Pale" – פרוקול הארום (1977) • "Tainted Love" – Soft Cell (1982) • "Come On Eileen" – דקסיז מידנייט ראנרס (1983) • "Karma Chameleon" – Culture Club (1984) • "Relax" – פרנקי הולך להוליווד (1985) • "Everybody Wants to Rule the World" – טירז פור פירז (1986) • "West End Girls" – פט שופ בויז (1987) • "Never Gonna Give You Up" – ריק אסטלי (1988) • "Perfect" – Fairground Attraction (1989) • "Another Day in Paradise" – פיל קולינס (1990) • "Enjoy the Silence" – דפש מוד (1991) • "These Are the Days of Our Lives" – קווין (1992) • "Could It Be Magic" – טייק ד'את (1993) • "Pray" – טייק ד'את (1994) • "Parklife" – בלר (1995) • "Back for Good" – טייק ד'את (1996) • "Wannabe" – ספייס גירלז (1997) • "Never Ever" – אול סיינטס (1998) • "Angels" – רובי ויליאמס (1999) • "She's the One" – רובי ויליאמס (2000) | |
2001–הווה | "Rock DJ" – רובי ויליאמס (2001) • "Don't Stop Movin'" – S Club 7 (2002) • "Just a Little" – ליברטי איקס (2003) • "White Flag" – דיידו (2004) • "Your Game" – ויל יאנג (2005) • "Speed of Sound" – קולדפליי (2006) • "Patience" – טייק ד'את (2007) • "Shine" – טייק ד'את (2008) • "The Promise" – Girls Aloud (2009) • "Beat Again" – JLS (2010) • "Pass Out" – טייני טמפה בהשתתפות לאברינת' (2011) • "What Makes You Beautiful" – ואן דיירקשן (2012) • "Skyfall" – אדל (2013) • "Waiting All Night" – רודימנטאל בהשתתפות אלה אייר (2014) • "Uptown Funk" – מארק רונסון בהשתתפות ברונו מארס (2015) • "Hello" – אדל (2016) • "Shout Out to My Ex" – ליטל מיקס (2017) • "Human" – ראג-אנ'-בון מאן (2018) • "One Kiss" – קלווין האריס ודואה ליפה (2019) • "Someone You Loved" – לואיס קפלדי (2020) • "Watermelon Sugar" – הארי סטיילס (2021) • "Easy on Me" – אדל (2022) • "As It Was" – הארי סטיילס (2023) • "As It Was" – הארי סטיילס (2023) • "Escapism" – ריי בהשתתפות 070 שייק (2024) |