Otomat | |
![]() | |
Typ | Sjömålsrobot |
---|---|
Ursprungsland | ![]() ![]() |
Servicehistoria | |
Brukstid | 1976 – |
Produktionshistoria | |
Tillverkare | OTO Melara |
Varianter | Se varianter |
Specifikationer | |
Längd | 4,46 meter |
Vikt | 770 kg (enbart robot) 1 610 kg (komplett avfyringstub) |
Spännvidd | 1 350 mm |
Diameter | 400 mm |
Stridsspets | HEDP |
Stridsspetsvikt | 210 kg |
Motor | 1 × Turbomeca Arbizon III (banmotor) 2 × Roxel (startmotorer) |
Bränsle | Flygfotogen |
Målsökare | Aktiv radar |
Styrsystem | INS, GPS, radiolänk |
Vapenbärare | Örlogsfartyg |
Prestanda | |
Räckvidd | 67 km (Mk.I) 180 km (övriga modeller) |
Maxhöjd | 20 meter (kryssningsfas) 2 meter (anfallsfas) |
Maxhastighet | 1 100 km/h |
Otomat är en sjömålsrobot utvecklad i samarbete mellan italienska OTO Melara och franska Matra. I Italien går den ibland under namnet Otomat/Teseo där Teseo är radiolänken som gör att roboten kan fjärrstyras.
Utvecklingen av Otomat startade 1967, samma år som den israeliska jagaren INS Eilat blev det första fartyg som sänkts i strid av sjömålsrobotar. Det är inte känt om utvecklingen av Otomat påbörjades före eller efter sänkningen, men den visade i alla fall att sjömålsrobotar hade tagit över artilleriets roll som huvudsaklig eldkraft i sjöstrid. Den första provskjutningen ägde rum 1971 och 1974 var roboten klar för serieproduktion. Då drabbades projektet av ett allvarligt bakslag; Frankrike drog sig ur projektet för att i stället satsa på den inhemska sjömålsroboten Exocet. Italien valde att gå vidare med projektet på egen hand och år 1976 togs Otomat i tjänst i Italiens flotta, dock utan någon vapenbärare eftersom fregatterna i Lupo-klassen togs i tjänst först året därpå.
Redan innan Otomat togs i produktion stod det klart att den begränsade räckvidden var ett problem. För att uppnå längre räckvidd behövdes en datalänk för att kunna fjärrstyra roboten bortom horisonten. Därför började OTO Melara 1973 att utveckla radiolänken Teseo där en helikopter agerade länkstation och även kunde styra roboten själv om den hade radarkontakt med målet. Otomat med radiolänken Teseo fick namnet Otomat Mk.2 och togs i tjänst 1978.
Otomat består av fyra sektioner; målsökare, stridsladdning, bränsletank och motor. Målsökaren är en aktiv radar med en räckvidd på 8 km. Stridsladdningen är en HEDP (pansarsprängladdning med splitterhölje) på 210 kg. Bränsletanken rymmer 90 liter jetbränsle för motorn, en Turbomeca Arbizon med dragkraft på 3,73 kN. Jämfört med Harpoon är Otomat drygt 150 kg tyngre och har en grövre flygkropp (400 mm mot 340 mm). Eftersom Otomat har startraketerna på sidorna i stället för längst bak är den något kortare än Harpoon, men avfyringstuberna är i gengäld avsevärt större vilket gör att färre robotar får plats på motsvarande däcksyta. Roboten har också en större radarmålyta, men dess högre hastighet (Mach 0,91 jämfört med Mach 0,7) gör den ändå svårare att bekämpa än Harpoon.