Rafting je adrenalínový vodný šport na divokej vode, kde dvoj- až šesť-členná posádka súťaží na gumových nafukovacích člnoch. Súťaží sa v zjazde, šprinte, slalome a Head 2 Head. Vďaka raftingu sa divoká voda stáva dostupnejšou aj pre širokú verejnosť. Rafting umožnil prudký rozvoj športového, komerčného a expedičného splavovania na divokých riekach. Stáva atraktívnym športom a do povedomia ľudí sa dostal začiatkom 90. rokov.
Slovenskí pretekári patria do špičky svetového raftingu, čo dokazujú mnohé víťazstvá na medzinárodných pretekoch v mužských, ale aj v ženských kategóriách.
Korene splavovania začínajú už v dávnej dobe v pltníctve. Prvá zmienka o nafukovacom plavidle bola na patentovom úrade v meste Sheet v USA roku 1846, kde je uvádzaná ako záchranná loď. Vo väčšej miere sa začali nafukovacie člny používať v 2. svetovej vojne na záchranu leteckých posádok, alebo ako invázne člny na vylodenie ľahkej pechoty.
Rafting ako náplň voľného času má svoje počiatky v USA po druhej svetovej vojne.
V roku 1997 bola založená so sídlom v Juhoafrickej republike Medzinárodná raftová federácia IRF. Táto organizácia pre komerčný rafting vypracovala štandardy pre profesionálnych sprievodcov raftingu. Tieto štandardy vychádzajú už z fungujúcich systémov raftových veľmocí a majú za úlohu stabilizovať rafting, ako bezpečnú formu „extrémneho športu“.
Na Slovensku je možné komerčne splavovať len niektoré rieky a umelé kanály. Medzi splavované rieky patrí Váh (hlavne v okolí Liptovského Hrádku a Strečna), Dunajec, Orava a Hron. Najznámejšia slovenská rieka, na ktorej sa robí rafting primárne pre skúsených rafterov, je rieka Belá na Liptove.[1]