Accademia dei Lincei je talianska vedecká akadémia nachádzajúca sa v Palazzo Corsini na Via della Lungara v Ríme, Taliansku. Založená bola v r. 1603 Fredericom Cesim. Akadémia bola pomenovaná po rysovi (lince), ktorého ostrý znak má symbolizovať pozorovacie schopnosti vyžadované pri robení vedy. Akadémia bola obnovená v r. 1870 a stala sa národnou vedeckou akadémiou Talianska, zahŕňajúc medzi svoje záujmy aj literatúru.
Prvá Accademia dei Lincei bola založená v roku 1603 Federicom Cesim a nahradila prvú vedeckú komunitu, Academiu Secretorum Naturae v Neapole, zatvorenú inkvizíciou. Cesi založil akadémiu spolu s troma priateľmi: holandským lekárom Johannesom Van Heeckom (potaliančene Giovanni Ecchio), matematikom Francescom Stellutim a polyhistorom Anastasiom de Filiis (obidvaja pochádzali z Umbrie, takisto ako Cesi.) Všetci štyria sa snažili o pochopenie všetkých prírodných vied. Tento dôraz odlišoval Lincei od iných akadémií šestnásteho a sedemnásteho storočia, ktoŕe boli založené hlavne literárne a historicky.
Meno "Lincei" (rys) bolo vybrané z knihy Giambattistu della Porty, "Magia Naturalis", ktorá mala na obale znázornenú preslávenú mačku so slovami: "... s očami podobnými rysovi, skúma veci, ktoré sa odhalujú, tak, že keď ich pozoroval, môže ich nadšene použiť." Symbolmi akadémie boli rys aj orol, zvieratá s ostrým zrakom. Motto akadémie, zvolené Cesim, bolo: "minima cura si maxima vis" (Dávaj pozor na malé veci ak chceš dosiahnuť najväčšie výsledky).
V r. 1801 opát Feliciano Scarpellini s Gioacchinom Pessutim založili Accademiu Caetani, ktorá prevzala meno po Accademii dei Lincei, ale táto podstúpila skutočné oživenie až v r. 1847, keď ju pápež Pius IX. znovuzaložil ako "Pontificia accademia dei Nuovi Lincei" (Pápežská akadémia nových rysov)
V 1874 Quintino Sella zmenil názov akadémie na "Accademia Nazionale Reale dei Lincei" (Kráľovská národná rysia akadémia). Táto akadémia sa rozšírila o etické a humanitné vedy a opätovne získala vysokú prestíž spojovanú s pôvodnou akadémiou.
Počas fašistického obdobia bola akadémia účinne nahradená novou, Talianskou akadémiou (Accademia d'Italia), ale nebola plne pohltená touto inštitúciou do roku 1939. V r. 1949, po páde fašistického režimu, sa na návrh Benedetta Croceho obnovila nezávislosť Accademie dei Lincei.
V r. 1986 bolo vydané nariadenie, podľa ktorého má byť akadémia zložená z 540 členov. 180 z nich má byť talianov, 180 cudzincov a 180 talianskych dopisovateľov. Členovia majú byť rozdelený do dvoch tried: jedna pre prírodné vedy a matematiku, druhá pre etické, historické a filozofické vedy.
V r. 2001 bola prírodovedecká trieda rozdelená do piatich kategórií: matematika, mechanika a jej aplikácie, astronómia, geodézia, geofyzika a jej aplikácie. Etické vedy boli rozdelené na sedem kategórií: filológia a lingvistika, archeológia, kritika umenia a poézie, história a historická geografia a antropológia, filozofické vedy, právne vedy, sociálne a politické vedy.
Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Accademia dei Lincei na anglickej Wikipédii.