Paint Drying | |||
---|---|---|---|
![]() Et skjermbilde fra filmen. | |||
Generell informasjon | |||
Genre | Dokumentarfilm,[1] eksperimentell film, ikke-narritiv film, film med bare ett opptak, protestkunst | ||
Utgivelsesår | 2016 | ||
Nasjonalitet | Storbritannia | ||
Lengde | 607 min.[1] | ||
Språk | Engelsk | ||
Bak kamera | |||
Regi | Charlie Lyne[1][2] ![]() | ||
Inspirert av | watching paint dry ![]() | ||
Foto | Charlie Lyne ![]() | ||
Annen informasjon | |||
Budsjett | 5 900 GBP (£) ![]() | ||
Premiere(r) | 2016[3] | ||
Eksterne lenker | |||
IMDb |
Paint Drying er en britisk eksperimentell protestfilm som kom ut i 2016. Filmen består av ett sammenhengende filmopptak på 607 minutter av en murvegg med hvit maling som tørker. Filmen har ingen lyd.[4]
Den ble produsert, filmet og regissert av Charlie Shackleton. Filmen ble spilt inn som en protest mot filmsensur i Storbritannia og kostnaden uavhengige filmskapere må betale for å få British Board of Film Classification (BBFC) til å klassifisere filmer. Filmen består av et opptak på over ti timer av en vegg med maling som tørker. Shackleton lagde filmen for å få BBFC til å måtte se gjennom hele filmens ti timer for å kunne klassifisere den. Han filmet opprinnelig inn 14 timer i 4K og åpnet en Kickstarter-side for å finansiere klassifiseringen, ettersom BBFC tar betalt for filmlengden per minutt. Han tjente inn 5 936 pund fra 686 bidragsytere.
Shackleton sendte inn filmen på over 310 gigabyte til BBFC uten å selv ha sett gjennom hele.[5] Ettersom filmen var såpass lang, og BBFCs sensorer bare har lov til å se ni timer per dag, ble filmen vurdert over to dager, med mesteparten sett 25. januar 2016.[6] Dagen etter ble filmen gitt klassifiseringen «U» for «universal», ettersom filmen ikke hadde noe materiale som sannsynligvis kunne være til fornærmelse eller skade.[7] Etter å ha fått en digital kopi av sertifikatet som bekreftet klassifiseringen, sa Shackleton at han brukt de 5 936 pundene godt.[8]
BBFC svarte til protesten at de ville vurdere filmen på lik linje som alle andre, og bemerket at dets eneste inntektskilde er det det tar betalt for sine vurderinger. Filmen er ikke den lengste BBFC har vurdert, ettersom det er Out 1 på 775 minutter.[7]
Shackleton hadde ingen planer om å vise filmen på kino, men han hadde planer med en kino i London om å få vist filmen, fulgt av en debatt om filmsensur.[9] Siden sa han at det kom til å ta tid å finne ut av, ettersom han ikke kunne se for seg at mange ville være interessert i å se gjennom hele filmen, og at det heller da måtte legges opp til å kunne gå inn og ut av kinosalen.[10] The A.V. Club kommenterte at en 14-timers director's cut antageligvis var på vei, mens Gizmodo AU mente at YouTube var det perfekte stedet å laste opp for at alle kunne nyte den.[5] Dazed mente at hvis filmen kunne sees på kino, ville den være perfekt til en narrestrek til kjæresten sin på valentinsdagen.[11]