Mumu eller Mhumain (i moderne anglifisert form Munster) var et historisk kongedømme i Irland, i utstrekning tilsvarte det om lag den dagens irske provins Munster.
I den middelalderske irske historieskriving, slik vi kjenner den fra krønikene, tegnes en tilsynelatende idealisert framstilling av kongedømmene. Øya var delt i «femteparter» (gælisk cóiceda). I tillegg til Mumu i sør var det Ulaid (Ulster) i nord, Cóiced Ol nEchmacht eller Connachta (Connacht) i vest, og Laighin (Leinster) i øst. Disse omga alle det sentrale kongedømmet Míde (dette navnet har overlevd i de nåværende grevskapene Meath og Westmeath). Hver av de fire ytre delene hadde sin egen konge, mens overkongen styrte over alle fra Tara i Míde.
Navnet Mumu kommer fra den gæliske gudinnen Muman. Kongedømmet var på et tidspunkt delt inn i seks regioner: Tuadh Mhuman (nord), Des Mhuman (sør), Aur/Ur Mumhan (øst), Iar mumhan (vest), Ernaibh Muman (delen som tilhørte Ernai stammen), og Deisi Muman (delen som tilhørte Deisi stammen). En senere inndeling var Thomond (nord), Desmond (sør), og Ormond (øst). De tre kronene i flagget til dagens provins Munster symboliserer disse tre.
Fra tidlig Kristen tid var Mumu dominert av klanen Eóganachta, som hadde sitt symbolske hovedsete i Caisil. På høyden av sin makt gjorde Eóganachts herskere ikke bare krav på Mumu, men så seg også som rettemssige herskere av hele den sørlige delen av Irland, Leth Moga. Under Feidlimid mac Cremthanin, konge av Mumu fra 820 til 847 utfordret også Mumu Uí Néill klanen, og gjorde krav på overherredømme for hele Irland. Den første kongen fra Mumu som skulle få tittelen overkonge av Irland var imidlertid ikke fra Eóganachta, men Brian Boru fra den nordlige Dal gCais klanen som ble den førende klanen i Mumu fra siste halvdel av 900-tallet.
(Alle tilhørte forskjellige klaner av Eóganachta)
Fra Dál Cais, eller, når merket (E), fra Eóganachta.