Benedikt VI (født i Roma, død i august 974 på Castel Sant'Angelo i Roma) var pave fra den 19. januar 973 til han ble avsatt i juli 974.
Benedikt var født i Roma som sønn av en mann ved navn Hildebrand. Innen han ble pave var han kardinaldiakon av San Theodore.
Pave Johannes XIII døde den 6. september 972, og Benedikt ble valgt temmelig snart etter til hans ettertreder. Den nødvendige bekreftelse fra keiseren, Otto I, utsatte imidlertid konsekreringen, som fant sted først den 19. januar 973.
Om Benedikts virke som pave er ingenting kjent, annet enn at han gav privilegier til en del klostre og kirker. Hans pontifikat er fremfor alt forbundet med hans avsettelse. Da den romerske adel fikk høre at keiser Otto I var død, ble han tatt til fange av en av deres grupper, som ble ledet av Crescentius, Theodoras sønn, og diakonen Bonifatius. Han ble kastet i Castel Sant'Angelo, der han etter to måneders fangenskap døde, kvalt på ordre av denne gruppe, som ville forhindre at han ble befridd av Sicco, den envoyé som keiser Otto II hadde sendt til hans unnsetning.
![]() |
Forgjenger: Johannes XIII |
Pave (liste over paver) |
Etterfølger: Benedikt VII |