Podolija (ukraiņu: Поділля, poļu: Podole, krievu: Подо́лье) ir vēsturisks novads Austrumeiropā, kura kādreizējās teritorijās šobrīd atrodas Ukrainas Vinnicas apgabals, daļēji Hmeļnickas apgabals, Ternopiļas apgabals, Čerkasu apgabals un Odesas apgabals.
Senatnē Podolijas zeme bija Kijivas Krievzemes daļa Dņestras un Dienvidbugas upju krastos, tās senais nosaukums bijis "Lejas zeme" (krievu: Подольная земля, Русь Дольная, Пониззя). 13. gadsimtā ietilpa Galīcijas-Volīnijas kņazistes sastāvā, robežojoties ar Zelta Ordas pārvaldītajām zemēm. Kad Kaujā pie Siņuhas ("Kaujā pie Zilajiem ūdeņiem") Lietuvas dižkunigaitis Aļģirds 1362. gadā sakāva Zelta Ordas karaspēku un iekļāva Podolijas teritoriju Lietuvas dižkunigaitijas sastāvā.
Pēc 1430. gada to pakļāva Polija un nodibināja Podolijas vojevodisti. No 1569. gada tā bija iekļauta Polijas-Lietuvas kopvalsts Podolijas un Braclavas vaivadiju sastāvā. Neilgu laiku bija pakļauta Osmaņu impērijai (1672-1699).
Pēc Pirmās Polijas dalīšanas 1772. gadā apgabala teritorija nokļuva Krievijas Impērijas Podolijas guberņas sastāvā. Pēc Pirmā pasaules kara beigām, no 1918. līdz 1921. gadam Podolija bija galvenā Ukrainas Tautas Republikas karaspēku formēšanas un militārās virsvadības dislokācijas vieta, Kamjaneca-Podiļska bija Simona Petļuras karaspēka pēdējais atbalsta punkts.[1]
Pēc Rīgas miera līguma 1921. gadā Podoliju iekļāva Ukrainas PSR sastāvā kā Viņņicas apgabalu. 1937. gadā no tā atdalīja Podolijas Kameņecas apgabalu ar centru Kamjanecā-Podiļskā, 1941. gadā apgabala centru pārcēla uz Proskurivu (vēlāko Hmeļnicku). Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS to ieņēma vācu karaspēks un iekļāva Ukrainas reihskomisariāta Volīnijas-Podolijas ģenerālapgabalā (Generalbezirk Wolhynien-Podolien) ar centru Luckā.
No 1991. gada Ukrainas Republikas sastāvā.
|
|
|