Mantra (sanskritā मंत्र) ir īpaša skaņa, vārds, lūgšana, vai himna. Mantru skaitīšanu vai dziedāšanu reizēm iekļauj vairākās meditāciju praksēs un dažādos garīgo tradīciju rituālos. Mantras esot "spēka vārdi", kas palīdzot fiziski un garīgi sakoncentrēties. Praktizētāji pieņem, ka mantru skaņas ir svētu skaņu "domformu" tēli, kas labvēlīgi iedarbojās uz prātu un ķermeni un kā terapija harmonizē apziņu ar "gara pasauli" un Visumu.[1]
Apgalvots, ka pirmās mantras sacerētas vismaz 2000. gadus p.m.e. Indijā, vēdiskā laikmetā un ir saistītas ar agrīno hinduismu.[2] Mantras izmanto hinduismā,[3] budismā,[4] džainismā, sikhismā[5] un citās tradīcijās un mantrām līdzīgas himnas un dziesmas sastopamas arī zoroastrismā,[6] daoismā un kristietībā.[7] Mantru nozīme un pielietojums vairākās reliģiskās tradīcijās atšķirās, bet hinduistu tantrā tās ir nepieciešamas.[2][8] Tantrā mantras esot dievības manifestācija, personīgs formulējums, kas tikai esot lietderīgs pēc iniciācijas.[9] Mantras parasti skaita ritmiski un saista ar garīgām tradīcijām, kā arī praktikanta ilgām pēc patiesības, realitātes, gaismas, miera, mīlestības, gudrības, rīcības vai citām vērtībām. Reizēm mantras esot tikai pacilājošas skaņas.
Mantru skaitīšanu vēsturiski saista ar sakrālo un ar dievībām, ar mistisko un maģisko, kā arī ar dažādiem ticējumiem par "enerģijas atbrīvošanu" un ar prāta vai garīgo spēku kopšanu. Tās skandējot "atbrīvojas enerģijas plūsma," kas palīdzot apziņai izkļūt no maldiem. Ājurvēdā pastāvot "mantru terapija."[10][11]
|