Fricis Bergs | |
---|---|
![]() | |
4. Saeimas deputāts | |
Amatā 1932. gads — 1933. gads | |
Tautas Saeimas deputāts | |
| |
Dzimšanas dati |
1900. gada 8. aprīlī Mērsrags[1], Kurzemes guberņa, Krievijas impērija (Talsu novads, ![]() |
Miršanas dati | 1994. gadā (94 gadu vecumā) |
Tautība | latvietis |
Fricis Bergs (1900. gada 8. aprīlis — 1994. gads) bija Latvijas politiķis, sabiedrisks darbinieks. Bijis 4. Saeimas (1932—1933) un Tautas Saeimas (1940) deputāts.
Dzimis 1900. gada 8. aprīlī Mērsragā.[2] 1920. gadā kļuvis par Latvijas Komunistiskās partijas biedru. 1931. gadā piedalījās 4. Saeimas vēlēšanās, sākotnēji nav ievēlēts, bet mandātu saņēmis 1932. gada oktobrī, pēc tam, kad no mandāta atteicies Oskars Jankus.[2] 1933. gadā oktobrī izslēgts no Saeimas sēdes par to, ka iekšlietu ministru Gotfrīdu Milbergu nosaucis par nodevēju, bijušo cara slepenpolicijas aģentu un provokatoru, kā arī traucējis runātāju.[3] Par to nevarējis piedalīties vēl vairākās sēdēs, pēc tam no parlamenta ticis izslēgts [4][5][6]
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā Fricis Bergs kļuva par nedemokrātiski ievēlētās Tautas Saeimas deputātu. Bija LKP Valkas apriņķa komitejas pirmais sekretārs.[7] Pēc Otrā pasaules kara Fricis Bergs bija Latvijas PSR Zvejnieku kolhozu savienības valdes priekšsēdētājs, 1978. gadā par Bergu tika izveidota dokumentālā filma "Fricis Bergs" Leonīda Brušteina režijā. 1981. gadā izdevis atmiņu grāmatu "Kopsolī ar gadsimtu". 1993. gadā, pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas, presē atbalstījis partiju "Līdztiesība".[8]
Miris 1994. gada beigās, apbedīts Jaunciema kapos 1995. gada 4. janvārī.[9][10]
|
|