Šį biografinį straipsnį reikėtų sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus. Jei galite, prašome sutvarkyti šį straipsnį. Tik tada bus galima ištrinti šį pranešimą. Priežastys, dėl kurių straipsnis laikomas nesutvarkytu, aiškinamos straipsnyje Nesutvarkyti straipsniai.
1967 m. sidabro medaliu baigė Vilniaus A. Vienuolio vidurinę mokyklą. 1973 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universitetą. 1981 m. apgynė disertaciją „Naujų vietiniai anestezuojančių junginių paieškos benzo-1,4-dioksano darinių ir kai kurių jų naftalino, benzolo ir benzo-1,3-dioksolo analogų tarpe“, medicinos mokslų daktaras.
Nuo 1973 m. Vilniaus universiteto dėstytojas. Stažavo PrahosKarolio, BratislavosJ. A. Komenskio universitetuose. Nuo 1998 m. dirba bendrovėje „Berlin-Chemie Menarini Baltic“. Lietuvos ir Slovakijos draugijos (dab. Slovakijos draugija) vienas įkūrėjų, 2002–2005 m. jos pirmininkas,[1] taip pat Lietuvos ir Čekijos draugijos pirmininkas (2012–2013 m.).
Mokslinio darbo pagrindinė sritis – naujų biologiškai aktyvių medžiagų paieška, medicinos istorija. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių. 15 išradimų autorius.
2017 Neurologinių vaistų sąveikos pagrindai (Vilnius, Informeda, ISBN 978-609-95735-3-3) (kartu su D. Jatužiu ir A. Vaitkevičiumi)
2018 Širdies ir kraujagyslių sistemos chronobiologijos ir chronoterapijos pagrindai (Vilnius, UAB "Vaistų žinios", ISBN 978-609-8215-07-6)(kartu su bendr.)
2018 Šimtas ir viena vaistų atradimo istorija (ketvirtasis pataisytas leidimas)(Vilnius, "Margi raštai", ISBN 978-9986-09-487-6)
2019 Farmakokinetinių konstantų klinikinė reikšmė (Vilnius, UAB "Vaistų žinios", ISBN 978-609-8215-09-0)(kartu su V. Kasiulevičiumi)
Autonominės nervų sistemos farmakologijos pagrindai. ISBN: 978-609-8215-17-5. Vilnius, „Vaistų žinios“. 2020. 64 p.
Šeimos medicina: Šeimos medicina: šiuolaikinis ligų diagnostikos, gydymo ir prevencijos vadovas. ISBN 978-609-8053-55-5. Vilnius, Nacionalinis mokymų centras. 2021. 522 p. (kartu su bendr.)
Etiniai ir generiniai vaistai: Pro et contra. ISBN: 978-609-8215-24-3. Vilnius, „Vaistų žinios“. 2021. 40 p.
↑Vincas Lapinskas (1949). Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 527 psl.
↑[Aktualijos: (UAB „Berlin Chemie Menarini Baltic leidžiamas rinkinys): 2012 gegužė, Greta Navasaitytė: Iš Latvijos – su aukštu įvertinimu]
↑Vincas Lapinskas (Lietuvos ir Čekijos draugijos metinis leidinys „Čekija – Lietuva“. Draugijos pirmininkai. Vilnius, 2013, p.19)