![]() |
Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į patikimus šaltinius. Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |
Raumuo (lot. musculus) – vienas iš minkštųjų žmogaus audinių, atsakingas už aktyvų organizmo judėjimą, kūno pozicijos stabilumą ir vidaus organų turinio (kraujo, maisto, išmatų ir kt.) judesį.
Raumenys yra sudaryti iš raumeninio audinio. Pagal tai, kaip išsidėstęs raumeninis audinys skiriami trys raumenų tipai:
Raumeninio audinio struktūrinis vienetas yra raumeninė ląstelė. Raumeninė ląstelė dar vadinama miocitu. Širdies raumens – kardiomiocitu. Raumenų ląstelių citoplazma yra vadinama sarkoplazma, plazminė membrana- sarkolema. Miocitai, priklausomai nuo audinio tipo, gali būti ruožuoti ir neruožuoti, cilindriški ir verpstės formos.
Raumenims susitraukti yra reikalingas nervinis impulsas, ateinantis neuronais iš centrinės nervų sistemos.
Skirtingų histologinių tipų raumenys atlieka skirtingas funkcijas:
Žmogus turi apie 650 griaučių raumenų (nors šis skaičius gali kisti priklausomai nuo individo). Raumenys sudaro apie 40% vyrų kūno masės ir 23% moterų kūno masės. Raumeningumas priklauso nuo asmens gyvenimo būdo, amžiaus, genetikos, mitybos ir kitų faktorių.
Didžiausias raumuo yra platusis nugaros raumuo, stipriausias – kramtymo raumuo (musculus masseter), aktyviausi raumenys yra akių raumenys [reikalingas šaltinis].
Keletas raumenų pavyzdžių:
ir kt.
Pagal formą griaučių raumenys skirstomi į:
Pagal sandaros sudėtingumą raumenys skirstomi į:
Pagal raumeninių skaidulų kryptį raumenys skirstomi į:
Bet koks kūno judesys įvyksta dėl nervinių impulsų sklidimo ir jų perdavimo į raumeninę skaidulą. Bandymais įrodyta, kad perpjovus nervą, jungiantį raumenis su smegenimis, raumuo tampa neaktyvus, degeneruoja ir pakeičiamas jungiamuoju audiniu. Taip pat degeneruoja ir nervinės ląstelės, netekusios ryšio su vykdomuoju organu (raumenimis). Ryšys tarp raumenų ir nervų palaikomas per nervines galūnes, išsidėsčiusias ant raumeninių skaidulų. Signalas, siunčiamas į raumenis, prasideda galvos smegenų žievėje, praeina nugaros smegenų pilkosios medžiagos priekinius ragus. Neuronai, kurie perduoda valingus signalus, yra dideli ir piramidės formos, todėl vadinami piramidinėmis ląstelėmis. Nugaros smegenyse įvyksta pirmasis signalo perdavimas, nes piramidinės ląstelės susijungia su motoriniais neuronais sinapsėje. Įvykus perdavimui, impulsas toliau sklinda į vykdomąjį organą per antrąją sinapsę. Motoneurono atauga ant raumeninės skaidulos išsidėsto trimis šakelėmis. Taip susiformuoja nervinė raumeninė sinapsė – vadinama motorine plokštele, per kurią raumuo gauna įsakymą susitraukti. Nervinė raumeninė sinapsė beveik niekuo nesiskiria nuo sinapsės tarp nervinių ląstelės ataugų. Vienintelis skirtumas tik, kad raumeninės skaidulos apvalkalėlis sinapsės srityje sudaro daugybę klosčių, tokiu būdu padidėja sinapsės paviršiaus plotas. Aplink sinapsę išsidėsto raumeninės skaidulos branduoliai ir kiti organoidai. Šis palyginus nesudėtingas darinys perduoda valingą signalą iš smegenų žievės į raumenį, ir įvyksta raumens susitraukimas.
Griaučių raumenų darbas skirstomas į statinį ir dinaminį. Statinis darbas reikalingas vertikaliai kūno padėčiai arba tam tikrai pozai palaikyti. Atlikdami statinį darbą raumenys nei sutrumpėja, nei pailgėja, o tik įsitempia. Atliekant dinaminį darbą, kai nėra pasipriešinimo jėgos, per sąnarį vyksta judesys. Dinaminis darbas gali būti nugalintis ir pasiduodantis. Nugalintis darbas atliekamas tada, kai raumenims susitraukus, pakeliama kūno dalis ar svoris. Pasiduodanti darbą raumenis atlieka tada, kai susitraukęs raumuo pamažu įsitempia, jo jėga mažėja ir kūno grandis, veikiama kūno svorio, nusileidžia žemyn. Ši darbo forma labai svarbi judesių plastiškumui, sklandumui.
Tie patys raumenys gali atlikti įvairų darbą. Pvz., atitraukiant žastą, deltinis raumuo atlieka nugalintį darbą, o iš lėto nuleidžiant ranką – pasiduodantį darbą. Vienai grupei atliekant nugalintį darbą, kita, antagonistų grupė, atlieka pasiduodanti darbą.