Phil Moore | |
---|---|
![]() | |
Filas Mūras ir Džonas Levis (1946–1948 m.) | |
Gimė | 1918 m. vasario 20 d. Portlandas, ![]() |
Mirė | 1987 m. gegužės 13 d. (69 metai) Los Andželas, ![]() |
Veikla | džiazo muzikantas |
Filas Mūras (angl. Phil Moore, 1918 m. vasario 20 d. Portlandas, JAV – 1987 m. gegužės 13 d. Los Andželas, JAV) – amerikiečių džiazo pianistas, aranžuotojas, instrumentinio ansamblio vadovas.
F. Mūras liko našlaičiu ir buvo patalpintas į Portlando apygardos ligoninę Oregone. Mokėsi Kornų mokykloje ir Vašingtono universitete Sietle. 13-os metų skambino pianinu nelegaliai alkoholiu prekiaujančiuose baruose[1] ir nedidelėse Portlando sambūrių įstaigose.[2]
1937 m. vedė Nevą Merę Pypls (Neva Mary Peoples), pianistę, aktorę ir dainininkę iš San Fransisko. Jis palaikė Leną Horn, Frenką Sinatrą,[3] Bobį Šortą, Maršalą Rojalį, Irvingą Ešbį,[4] Džulę Vilson, Džiną Sedriką,[5] Lesą Haitą ir Heleną Galager.[6] F. Mūras aranžavo bigbendų muziką Tomio Dorsio ir Hario Džeimso orkestrams.[7]
1946 m. trumpametražiame mažo biudžeto filme „Žvaigždės parade“ („Stars on Parade“) atliko instrumentinio ansamblio vadovo vaidmenį.[8] Maždaug tuo metu jo santykiai su Dorote Dendridž padėjo jai, kaip naktinių klubų dainininkei, pasiekti sėkmės.[9] F. Mūras dirbo keleto Holivudo atlikėjų, pavyzdžiui, Merlinos Monro ir Avos Gardner, vokalo lavybininku.[10]
F. Mūras kino kompanijose MGM ir „Paramount Pictures“ dirbo aranžuotoju. Jis tvarkė daugiau kaip 30-ies filmų muziką, nors už tai retai pelnydavo pripažinimą; spėjama, kad tai lėmė jo rasė. Tarp filmų, kurių muziką jis aranžavo, minėtini „Zigfeldo mergina“ („Ziegfeld Girl“), „Dambo“, „Trys sveikinimai berniukams“ („Three Cheers for the Boys“), „Panamos Hatė“ („Panama Hattie“), „Pristatome Lilę Mars“ („Presenting Lily Mars“), „Trobelė danguje“ („Cabin in the Sky“), 1944 m. „Kismetas“ („Kismet“) ir „Šis ginklas išnuomojamas“ („This Gun for Hire“).[11]
5-ojo dešimtmečio pabaigoje jis gastroliavo su savo grupe „Filo Mūro ketvertukas“ („Phil Moore Four“), kuriam priklausė: Miltonas Hintonas (bosas), Martis Vilsonas (mušamieji), Džonis Letmanas (trimitas) ir Džimis Lajonsas (saksofonas arba gitara). Tuo laikotarpiu jis įrašė muziką įrašų kompanijose „RCA Victor“ (su Dolsu Dikensu (bosas), Volteriu Bišopu (mušamieji), Edvardu Lerojumi Gibsu (gitara) ir Remu Palmieriu (elektrinė gitara), „Musicraft“ (su Dolsu Dikensu arba Džonu Leviu (bosas), Volteriu Bišopu (mušamieji), nežinomu muzikantu (gitara) ir Džoniu Letmanu (trimitas) ir „Black & White Records“ (su Biliu Hednotu (bosas), Ly Jangu (mušamieji) ir Irvingu Ešbiu (elektrinė gitara).
Daugelio, ypač Dorotės Dendridž ir Merlinos Monro, karjeros pradžioje jis buvo kino vokalo ir scenos meistriškumo lavybininkas. 6-ojo dešimtmečio pabaigoje F. Mūras įgijo ir iki pat mirties išlaikė garsaus dainininkų mokytojo bei lavybininko komercinę reputaciją, jis dirbo su pradedančiaisiais juodaodžiais ir baltaisiais, Niujorke buvo atidaręs mokyklą, pavadintą „Tik dainininkams“ („For Singers Only“).[12]
1953 m. įrašų kompanijoje „RCA Victor“ F. Mūras įrašė dvi sudėtingų ritmų džiazines kalėdines dainas – „Akimirka prieš Kalėdas“ („Blink Before Christmas“) ir „Senasis šykštuolis Činčis“ („Chinchy Old Scrooge“).[13] Sukurtos bytnikų eros klestėjimo metais, šios dainos kupinos 6-ojo dešimtmečio hipsterių slengo, atliekamos džiaziniu ikirepinių dainų stiliumi. Abu dainų įrašai tapo retu kolekcininkų objektu.[14]
Sulaukęs 69-erių, 1987 m. gegužės 13 d. Filas Mūras mirė Los Andžele, Kalifornijoje.
Su Gilu Fuleriu