Punta Arenas | |||
![]() | |||
| |||
Közigazgatás | |||
Ország | ![]() | ||
Irányítószám | 6200000 | ||
Körzethívószám | 61 | ||
Testvérvárosok | Lista
| ||
Népesség | |||
Teljes népesség | 123 403 fő (2017)[1] | ||
Földrajzi adatok | |||
Tszf. magasság | 34 m | ||
Terület | 37,62 km² | ||
Időzóna | UTC−3 | ||
Elhelyezkedése | |||
![]() | |||
![]() | |||
Punta Arenas weboldala | |||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Punta Arenas témájú médiaállományokat. | |||
Sablon • Wikidata • Segítség |
Punta Arenas város Chile délkeleti végében, a Magellán-szoros északi partján. A Magellán-szoros és Chilei Antarktika nevű régió (Región de Magallanes y de la Antártica Chilena) székhelye.
Punta Arenas a mérsékelt övhöz tartozik. A hőmérséklet-ingadozás meglehetősen csekély. Az éves átlaghőmérséklet 6 °C körül ingadozik. A csapadék az egész év folyamán eloszlik, havonta körülbelül 25–45 mm csapadék hull. A városban valaha mért legalacsonyabb hőmérséklet 1964. június 25-én -16,4 °C volt.
A chiléhez tartozó kolóniát 1848. december 18-án alapították, miután Puerto del Hambre egy katonai felkelés során elpusztult.
A település a kezdetekben büntetőkolóniaként, majd később szabadkikötőként működött, amely a szén 1872-ben való felfedezése után és az angolok által bevezetett juhászat miatt egyre fontosabbá vált. Lakossága 1875-ben még csak 915 fő volt, 1884-ben már 4000 fő volt.
A város a világ egyik legfontosabb kereskedelmi útvonalának állomásaként rövidesen virágzóvá vált. Első nagyobb fellendülése a kaliforniai aranyláz idején következett be, amikor a klipperhajók kikötőjeként szolgált. A Panama-csatorna megnyitása után azonban a kikötő elvesztette jelentőségét, majd később, második fellendülésének idején a gyapjúkereskedelem chilei központjává vált.
A 19. század végén az asztúriai bevándorló José Menéndez (1846-1918), a portugál származású bálnavadász vállalkozó José Nogueira és a Braun család, amelynek lánya, Sara Braun és bátyja házassága után a három család összes vállalkozását az irányítása alá vonta, a város legerősebb gazdasági szereplőivé váltak. Vállalatuk jelentős szerepet játszott Dél-Patagónia és Tűzföld gazdasági fejlődésében, ennek azonban egyik mellékhatása az őslakos selk'nam nép erőszakos megtizedelése lett.
Fontos kikötő; 1977 óta Chile két szabad kikötőjének egyike, egyuttal a Déli-sarkra tartók indulóhelye is.[2] A juhtenyésztés központja. Kikötőjéből húst és gyapjút egyaránt exportálnak.[3] Jelentős a halászat és a régió erdőgazdálkodása.