Nagymuzsaly (Мужієве) | |||
![]() | |||
Falusi tanács | |||
| |||
Közigazgatás | |||
Ország | ![]() | ||
Terület | Kárpátalja | ||
Járás |
| ||
Község | Beregszász község | ||
Rang | falu | ||
Polgármester | Ficáj László Ivanovics | ||
Irányítószám | 90260 | ||
Körzethívószám | +380 3141 71 | ||
Népesség | |||
Teljes népesség | 2086 fő (2001) +/- | ||
Magyar lakosság | 1714 | ||
Népsűrűség | 1862 fő/km² | ||
Földrajzi adatok | |||
Tszf. magasság | 118 m | ||
Terület | 11,2 km² | ||
Időzóna | EET, UTC+2 | ||
Elhelyezkedése | |||
![]() | |||
![]() | |||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Nagymuzsaly témájú médiaállományokat. |
Nagymuzsaly (ukránul Мужієве (Muzsijeve / Muzhiyeve), oroszul Мужиево (Muzsijevo / Mužievo), szlovákul Mužjová): falu Ukrajnában a Beregszászi járásban.
A Borzsa-folyó jobb partján fekvő falu Beregszásztól 8 km-re délkeletre található.
Neve szláv személynévből (Muzej) ered.
Nagymuzsaly már az őskorban is lakott terület volt.
1232-ben Muse néven említették először. A falu ekkor már két részből állott: Keleti részén királyi népek laktak, nyugati része várföld volt, melyet II. András adott a beregi királyi uradalom gondnokának, és határát is leiratta.
1280 IV. László király Eberhard fia Kunch ispánnak adományozta.
1377-ben Kunch ispán fia Eberhardt fia Péter lampertszászi bíró Magyar Pálnak 50 márkáért eladta tartozékaival együtt.
Kismuzsaly egykori 14. századi templomának csak romjai állnak, 1657-ben pusztult el.
A falut 1566-ban a tatárok, 1657-ben a lengyelek pusztították el.
Az egyik közeli barlangban 1831-ben mintegy 50 lakos csontvázát találták meg. A határában talált aranyérem leletet is valószínűleg ekkor, a fosztogatók elől rejtették el. 1657-ben Kismuzsaly lakosai is itt telepedtek le.
A trianoni békeszerződésig Bereg vármegye Tiszaháti járásához tartozott.
1910-ben 1505, túlnyomórészt magyar lakosa volt, ma 2462 lakosából 2035 (80%) a magyar.