Giuseppe Saragat | |
![]() | |
Született | 1898. szeptember 19.[1][2][3][4][5] Torino[6] |
Elhunyt | 1988. június 11. (89 évesen)[1][2][3][4][5] Róma |
Sírhely | Campo Verano |
Párt | Olasz Demokratikus Szocialista Párt |
Házastársa | Giuseppina Bollani (1926. január 7. – 1961. január 14.) |
Gyermekei | Ernestina Saragat |
Foglalkozás |
|
Iskolái | Torinói Egyetem |
Vallás | katolicizmus |
Díjak |
|
![]() | |
Giuseppe Saragat aláírása | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Giuseppe Saragat témájú médiaállományokat. |
Giuseppe Saragat (dʒuˈzɛppe ˈsaːraɡat) (Torino, 1898. szeptember 19. – Róma, 1988. június 11.[7]) olasz politikus, diplomata, az Olasz Köztársaság ötödik elnöke 1964-től 1971-ig.
Szardíniai származású, középosztálybeli szülőktől származott. A Torinói Egyetemen végzett, a közgazdasági és kereskedelmi fakultáson. 1922-től az Egységes Szocialista Pártnak dolgozott. 1926-ban Bécsbe, 1929-ben Franciaországba költözött.
1930-ban csatlakozott az Olasz Szocialista Párthoz, de mivel reformista demokratikus szocialista volt, 1947-ben kilépett, amikor pártja szoros szövetséget kötött az Olasz Kommunista Párttal. Megalapította az Olasz Munkások Szocialista Pártját, amely hamarosan az olasz Demokratikus Szocialista Párt nevet vette fel. Ennek volt kiemelkedő vezetője egész további életében.[8]
1944-ben a szocialista párt Proletár Egysége tárca nélküli minisztere lett, majd 1945-ben nagykövet Párizsban. 1946-ban az Olaszországi Alkotmányozó Nemzetgyűlés elnöke. 1963-tól külügyminiszter, 1964-ben megválasztották az Olasz Köztársaság elnökévé. A választás eredménye azon ritka esetek egyike volt, amikor az olasz baloldal egységesen tudott fellépni egy esetleges újfasiszta puccsal szemben, Antonio Segni elnöksége után.[9]
Saragat ateistának vallotta magát.
Elődje: Cesare Merzagora (ideiglenes) |
|
Utódja: Giovanni Leone |