Eeklo | |||
![]() | |||
A városháza és a harangtorony | |||
| |||
Közigazgatás | |||
Ország | ![]() | ||
Régió | ![]() | ||
Közösség | ![]() | ||
Tartomány | ![]() | ||
Járás | Eeklo | ||
Polgármester | Koen Loete (CD&V/N-VA/E.L.D.) | ||
Körzethívószám | 09 | ||
Testvérvárosok | |||
Népesség | |||
Teljes népesség | 20 890 fő (2018. jan. 1.)[1] | ||
Férfi | 49,11% | ||
Nők | 50,89% | ||
Népsűrűség | 654 fő/km2 | ||
Kor szerinti eloszlás (2006) | |||
0–19 | 20,44% | ||
20–64 | 59,61% | ||
65 felett | 19,96% | ||
Más nemzetiségűek | 2,07% (2007. január 1.) | ||
Gazdaság | |||
Munkanélküliségi ráta | 10,07% (2006. január 1.) % | ||
Átlagos éves jövedelem | 13 024 €/fő (2003) | ||
Földrajzi adatok | |||
Terület | 30,05 km2 | ||
Időzóna | CET, UTC+1 | ||
Elhelyezkedése | |||
![]() | |||
![]() | |||
Eeklo weboldala | |||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Eeklo témájú médiaállományokat. |
Eeklo belga város, amely Flandria régióban, Kelet-Flandria tartományban található. A városhoz a Meetjesland néven ismert tájegység központja közel 20 000 lakosával. A település 1240-ben nyerte el a városi címet I. Johanna flamand grófnő uralkodása alatt.
A város neve holland eredetű, az "eek" (tölgy) és a "lo(o)" (erdő) szavakból rakták össze. Feltehetően a környéken ma is megtalálható erdős-cserjés területekre utal. A területen kelet-nyugati irányban vonuló homoktöltésre a rómaiak építettek utat, az itt megtelepedő cserjék pedig jó tájékozódási pontot jelenthettek az utazóknak.
A település 1240-ben kapott I. Johanna flamand grófnőtől, ekkor a térség a flamand grófok vadászbirtoka volt. Eeklo eredetileg Bruges része volt, de a textilipar fellendülésével a város fejlődésnek indult, önállósodott. Az évek során a város körüli mocsarakat lecsapolták, farmokat alapítottak, amelyeknek maradványait még ma is lehet látni (Groot Goed). De a legtöbb flamand városhoz hasonlóan Eeklo gazdasága is a textilkereskedelmen alapult és ennek érdekében kereskedelmi kapcsolatokat épített ki hatalmas szomszédaival, Genttel és Brugge-el.
A 16. század során Eeklo a katolikus Dél és a protestáns Észak közötti határ közelébe került, a németalföldi szabadságharc során olyan sok pusztítás és támadás érte a várost, hogy lakói majdnem elvándoroltak. A 18. - 19. században a város és környéke ismét fejlődésnek indult, ismét csak a textiliparnak köszönhetően. A város legtöbb iskolája és neogótikus középülete ebből a korszakból származik.