Medalja ili medaljon (tal. medaglia, franc. médaille, lat. metallum), pločica kružnog oblika od metala (zlata, srebra, bronce, olova, legura) umjetnički proizvod počasnog, memorijalnog ili jubilarnog karaktera. Sliči novcu, ali ne služi novčanomu prometu. Spada u primijenjene umjetnosti: kiparstvo, sitnu plastiku, medaljarstvo. U širem značenju medalja je odlikovanje za vojne i građanske zasluge, nagrada za umjetnička, znanstvena i sportska postignuća. Na jednoj ili objema stranama medalje nalazi se reljefni prikaz (portretni lik, alegorijski ili povijesni motiv) redovito s natpisom.
Prvo se izrađivala lijevanjem pomoću kalupa, od 16. stoljeća i kovanjem, a od 19. stoljeća i galvanoplastičnim postupkom. Danas se za izradu medalja može koristiti i trodimenzionalni ispis ( bilo za izradu kalupa za lijev ili kovanje bilo za direktni ispis u metalu) te lasersko graviranje .[1][2]
Prve medalje nastale su u doba kasnoga Rimskog carstva (4. – 5. stoljeće), izlijevale su se iz bronce, s likom cara ili mitološkim prizorom. Srednji vijek ih nema (osim nekoliko izuzetaka krajem 14. stoljeća). Medaljarstvo se naročito razvilo u doba renesanse u Italiji. Intenzivni razvoj medaljarstva datira od doba klasicizma početkom 19. stoljeća. Noviji medaljari se drže uglavnom tradicionalnih oblika, pri čemu teže za što oštrijom karakterizacijom portretiranog lika. U Hrvatskoj su medalje izrađivali Robert Frangeš Mihanović, Ivan Meštrović, Ivo Kerdić, Antun Augustinčić, Vanja Radauš, Želimir Janeš, Zdravko Brkić, Damir Mataušić i dr.
Slična medalji samo pravokutnog ili kvadratnog oblika je plaketa.
Zlamalik,V. Memorijal Ive Kerdića. Osijek—Zagreb 1980.
Odnoralov,V.N. Tehnika medalernogo iskustva,Moskva 1983.
Max Bernhart, Tyll Kroha (Bearb.): Medaillen und Plaketten. Ein Handbuch für Sammler und Liebhaber (= Bibliothek für Kunst- und Antiquitätenfreunde, Bd. 1), 3., von Tyll Kroha völlig neubearbeitete Auflage, Klinkhardt und Biermann, München 1984, ISBN 3-7814-0242-8