Dvornikovke | |
---|---|
![]() Polygonum scoparium | |
Status zaštite | |
Postoji 6 ugroženih vrsta[1]. | |
Sistematika | |
Carstvo: | Plantae |
Divizija: | Magnoliophyta |
Razred: | Magnoliopsida |
Red: | Caryophyllales |
Porodica: | Polygonaceae Juss. |
Rodovi | |
vidi tekst | |
Baze podataka | |
Dvornikovke (dvornjače, dvornici; lat. Polygonaceae), biljna porodica nekad klasificirana vlastitom redu Polygonales (dvornikolike), po novijoj podjeli pripada redu Caryophyllales. Vrste ove porodice raširene su po svim kontinentima uključujući Grenland, Australiju i Novi Zeland, ali je nema na Indijskom poluotoku, i pustinjskim područjima Sahare i Australije.[2]
Porodica dobiva ime po rodu dvornika, Polygonum, od grčkoga polys = mnogo, i gonos = potomci. U Hrvatskoj raste desetak vrsta među kojima planinski dvornik (Polygonum alpinum), vodeni dvornik (Polygonum amphibium), pješčani dvornik (Polygonum arenarium) i druge. Ostali značajni predstavnici su: Rumex (kiselica), Rheum (rabarbara), Reynoutria (rejnutrija), Atraphaxis (atrafaksis), Eriogonum, Fallopia (falopija), Muehlenbeckia (muhlenbekija), Antigonon, Coccoloba (kokoloba), Fagopyrum (heljda), Oxyria (ruđevica). Neki među ovim rodovima spadaju u penjačice.
Homalokladijum (Homalocladium) je isto što i Muehlenbeckia platyclada
Polygonaceae su porodica od oko 30 do 50 rodova i više od 1000 vrsta kariofilidnih cvjetnica koje su blisko povezane s Plumbaginaceae. Poput većine biljaka, ali za razliku od većine kariofilida, Polygonaceae imaju antocijanske pigmente. Iz tog razloga, i zato što se razlikuju od tipičnih kariofilida na druge načine, dugo se raspravljalo o odnosu Polygonaceae s drugim kariofilidima. Međutim, nedavne molekularne studije podupiru ovu vezu na koju se dugo sumnjalo.[3]
Najveći rodovi u ovoj obitelji su Polygonum (dvornik), Rumex (štavelj), Eriogonum, Coccoloba (kokoloba) i Calligonum. Rod Polygonum uključuje oko 250 vrsta i tako uključuje oko jednu četvrtinu Polygonaceae. Obično se na engleskom naziva "knotweed" ili "smartweed" i uključuje nekoliko uobičajenih korovskih biljaka, kao i nekoliko višegodišnjih i drvenastih vrsta. Cvjetovi su često bijeli ili ružičasti, a oprašuju ih kukci. Još jedan čest i zakorovljen rod je Rumex, koji se obično naziva "štavelj" ili "kiselica", a postoji oko 200 vrsta. Listovi kiselice su ljuti i jestivi, a postali su popularni u salatama. Ovaj je rod čest kao korov na pašnjacima, gdje često daje crvenkastu boju polju ili livadi zbog crvenkaste boje svojih cvjetova i sjemenki. Za razliku od dvornika, rod kiselica je anemofilan (oprašuje se vjetrom). Kad sjemenke sazriju, dio crvenkastog perijanta (čašice i latice) spaja se s vanjskom stranom sićušnog ploda i daje niz krila i kukica koje pomažu u raspršivanju sjemena. [3]
Eriogonum, s 200-250 vrsta, uključuje i sitne zeljaste biljke i male grmove. Ovaj se rod lako prepoznaje jer su biljke često prekrivene gustim sivim vunastim dlakama; većina vrsta raste u zapadnoj Sjevernoj Americi. Rod Coccoloba uključuje oko 125 vrsta i jedan je od rijetkih tropskih članova skupine. Većina vrsta Polygonaceae su zeljaste i rastu u umjerenim područjima sjeverne hemisfere, iako je Coccoloba obično drvenasta i nalazi se u tropskoj Srednjoj Americi. Cvjetovi ovog roda imaju smrdljiv miris, koji privlači muhe i kornjaše kao oprašivače. Kada su potpuno zrele, "bobice" Coccolobe su jestive i mogu se koristiti za pravljenje želea, iako nisu prave bobice. Mesnati jestivi dio ploda zapravo se razvija iz cvjetnice, a ne iz stijenke plodnice. Posljednji od velikih rodova je Calligonum, koji uključuje oko 100 vrsta grmova koji rastu u srednjoj Aziji. Zajedno s ostala četiri gore spomenuta roda, ovo čini oko devedeset posto svih vrsta Polygonaceae.[3]
Postoje neki članovi ove porodice u Argentini, Indoneziji, Australiji i Novom Zelandu.[3]
Fosili Plumbaginaceae nisu česti, ali pelud iz obje potporodice poznat je iz miocena. Fosilni polen koji podsjeća na polen živih Aegialitisa i Plumbaga (oba u podporodici Plumbagoideae) zabilježen je iz gornjeg i srednjeg miocena Bornea. Fosilni pelud usporediv sa živom Armerijom ili Limoniumom poznat je iz gornjeg miocena u Španjolskoj. Dok se fosilni zapis Plumbaginaceae proteže samo do miocena, odnosno njihove sestrinske skupine, Polygonaceae seže najmanje do paleocena.[3]
Prema jednoj podjeli sastoji se od potporodica Eriogonoideae Arnott, Symmerioideae Meisn. i Polygonoideae Eaton a obuhvaća poko 1200 vrsta.
Postoji 6 ugroženih vrsta:
Pet vrsta unutar porodice je invazivno
![]() | Zajednički poslužitelj ima još gradiva o temi Polygonaceae |
![]() | Wikivrste imaju podatke o taksonu Polygonaceae |