Veronica Guerin | |
---|---|
![]() |
|
Ohjaaja | Joel Schumacher |
Käsikirjoittaja |
|
Tuottaja | Jerry Bruckheimer |
Säveltäjä | Harry Gregson-Williams |
Kuvaaja | Brendan Galvin |
Leikkaaja | David Gamble |
Tuotantosuunnittelija | Nathan Crowley |
Pääosat |
|
Valmistustiedot | |
Valmistusmaa | |
Tuotantoyhtiö |
|
Levittäjä |
Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix |
Ensi-ilta | 2003 |
Kesto | 98 min |
Alkuperäiskieli | englanti |
Aiheesta muualla | |
IMDb | |
Elonet | |
AllMovie | |
Veronica Guerin (videolevityksessä ja televisiossa suomeksi myös Veronica Guerin – totuuden puolesta) on Joel Schumacherin ohjaama elokuva vuodelta 2003. Elokuva kertoo irlantilaisesta toimittajasta Veronica Guerinistä.
Veronica Guerin oli Sunday Independent -lehden toimittaja, joka kirjoitti Dublinin huumekaupasta. Elokuva alkaa Guerinin 26. kesäkuuta 1996 tapahtuneella murhalla. Sitten siirrytään seuraamaan edeltäneiden 18 kuukauden tapahtumia, jotka johtivat hänen murhaamiseen. Guerin ryhtyy tutkimaan Dublinin huumekauppaa ja aloittaa lapsinarkkareita, jotka pistävät itseään kaduilla. Tutkimukset johtavat diilereiden jäljille. Hänellä on joitain lähteitä alamaailmassa ja näistä tärkeimpänä on John Traynor. Tutkimusten edetessä huumekauppiaat pyrkivät vaimentamaan Guerinin. Hänet hakataan ja hänen lapsensa henkeä uhataan. Traynor johtaa Guerinin "The Monk" Hutchin jäljille. Tämä ei kuitenkaan ole syyllinen. Traynorin harhautuksesta, väkivallan uhasta, ja perheensä peloista huolimatta Guerin jatkaa työtään. Lopulta John Gilligan, joka toimii huumekaupan taustalla, murhauttaa Guerinin. Marttyyrimainen kuolema johtaa elokuvassa Irlannin hallinnon toimiin huumekauppaa vastaan.
Cate Blanchett | … | Veronica Guerin |
Gerard McSorley | … | John Gilligan |
Ciarán Hinds | … | John Traynor |
Brenda Fricker | … | Bernie Guerin |
Don Wycherley | … | Chris Mulligan |
Alan Devine | … | Gerry "The Monk" Hutch |
Colin Farrell | … | tatuoitu poika |
Danielle Fox-Clarke | … | narkkari |
Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä Veronica Guerin on paisuteltu ja pateettinen melodraama, joka lipsahtaa kiusallisen lähelle henkilöpalvontaa ylentäessään nimihenkilönsä täydelliseksi marttyyriksi. Samalla tarinan sankaritar jää tylsistyttävän yksiulotteiseksi ja kaavamaiseksi hahmoksi, jota ei pelasta edes osaava ja karismaattinen Cate Blanchett.[1]