Tu-22 Nato:”Blinder” | |
---|---|
![]() Tupolev Tu-22 laskeutumassa |
|
Tyyppi | yliäänipommikone ja -tiedustelukone |
Valmistaja | Tupolev |
Miehistö | 3 henkeä (ohjaaja, suunnistaja, aseupseeri) |
Ensilento | 21. kesäkuuta 1958 |
Valmistusmäärä | yhteensä 311, myös Tu-22M kpl |
Mitat | |
Pituus | 40,53 m m |
Kärkiväli | 23,75 m m |
Korkeus | 10,67 m m |
Lentomatka | 2 250 km (3 100 km) km |
Voimanlähde | |
Koneisto | Koliesov VD-7M |
Teho | 2x 16 000 kg |
Tupolev Tu-22 (Nato-raportointinimi Blinder) on neuvostoliittolainen pommitus- ja tiedustelukone ja Tupolev Tu-16:n seuraaja. Ensimmäinen Tupolev Tu-22 otettiin käyttöön 1962. Vuonna 1972 käyttöön otettu Tu-22M on siitä edelleen kehitetty, täysin uusi kääntyväsiipinen kone, jossa muun muassa moottorit on sijoitettu toiseen paikkaan.[1]
Koneen esityyppi oli Tupolevin 1954 suunnittelema Samoljot 105 (lentokone 105). Uusien tehokkaampien moottorien tultua käyttöön kone suunniteltiin uudelleen hyödyntämään area rulea transsoonisen kitkan vähentämiseksi. Prototyyppi 105A lensi ensilentonsa syyskuussa 1959. Ensimmäinen sarjatuotantomalli Tu-22B valmistui Kazanin tehtaalta 22 vuonna 1960.
Nato oli aikeissa antaa koneelle koodin Beauty (kauneus), joka koettiin liian positiiviseksi. Siksi kone saa koodinimen Blinder (sokaisija).
Tupolev Tu-22 tuli palveluskäyttöön 1962. Käyttöönottonsa jälkeen koneet kärsivät huolto-ongelmista ja kuumenemisesta suurilla nopeuksilla, ja aiempia suurempien laskeutumisnopeuksien vuoksi useita tuhoutui lentäjien virheiden vuoksi. Toisin kuin Tu-16:ssa, koneessa oli vain yksi lentäjä, joten lentäjän työmäärä kasvoi. Lisäksi Tu-22:n lentomatka oli lyhyempi ja asekuorma suurempi kuin edeltäjänsä, joten pommittajia rakennettiin vain 15. Tiedusteluversio Tu-22R oli menestyksekkäämpi, ja sitä valmistettiin 127, joista puolet meritiedustelulle. Taistelukäytössä koneen käyttökelpoisuutta paransi vuodesta 1965 strategisille ilmavoimille ja meri-ilmavoimille rakennettu Raduga Kh-22 (AS-4 Kitchen) -ohjuksilla varustettu Tu-22K.
Viimeinen lentokone kaikkiaan 311 koneesta valmistettiin 1969. Pommitusversioihin kuuluvia lentokoneita rakennettiin 15, tiedusteluversioita 127, signaalitiedustelun versiota 47, ohjusten laukaisualustoina käytettäviä 76 ja harjoituskoneita 46.
Konetta myytiin 1970-luvulla Libyalle ja Irakille. Myös Egypti pyysi niitä, mutta kauppaan ei suostuttu maiden suhteiden viilennyttyä jom kippur -sodan jälkeen. Libya käytti koneita muun muassa iskussa Mwanzaan Tansaniaan tukeakseen ugandalaisia liittolaisiaan, sekä Tšadia ja Sudania vastaan. Irak käytti niitä sodassaan Irania vastaan. Neuvostoliitto käytti taisteluissa ainoastaan elektronisen sodankäynnin Tu-22PD:ta Afganistanissa suojaamaan Tu-22M-koneita.
Maailman asevoimia seuraavan The Military Balance -vuosikirjan mukaan Venäjällä oli vuonna 2022 toiminnassa kolme Tupolev Tu-22M3-lentorykmenttiä, johon kuului yhteensä 60 Tupolev Tu-22M3 -pommituslentokonetta.[2] Näitä oli sijoitettu esimerkiksi Rjazanin Djagilevon lentotukikohtaan.[3][4] Muita sijoituspaikkoja ovat olleet ainakin Olenjan (Murmanskin alue), Soltsyn lentotukikohta (Novgorodin alue), Šaikovkan lentotukikohta (Kalugan alue) ja Belajan lentotukikohta (Irkutskin alue).[4]
Venäjän–Georgian sodassa 9. elokuuta 2008 Georgia pudotti yhden Venäjän Tupolev Tu-22MR:n. Sen epäillään tulleen pudotetuksi yhdellä kymmenestä Ukrainan Georgialle toimittamasta S-200-ilmatorjuntaohjusjärjestelmästä.[5] Myöhemmin epäilykset kohdistuvat Ukrainan Georgialle toimittamiin BUK M1 -alueilmatorjuntaohjuksiin.
Venäjä on käyttänyt konetyyppiä pommituslentoihin Ukrainassa, muun muassa Mariupolin pommituksissa vuonna 2022. Yhden koneista raportoitiin vaurioituneen ilmeisesti lennokkihyökkäyksessä 5. joulukuuta 2022 Rjazan-Djagilevon lentotukikohtaan.[6] Elokuun 19. päivänä 2023 yhden pommikoneista raportoitiin tuhoutuneen Ukrainan lennokkihyökkäyksessä Soltsyn lentotukikohtaan, samalla kaksi muuta konetta olsi vaurioitunut.[7] Yhdysvaltalaisarvion mukaan tämän seurauksena Venäjä olisi siirtänyt tukikohdan muut strategiset pommilentokoneet tämän jälkeen Murmanskin alueelle Olenjan tukikohtaan.[8][9]
Ukrainan mukaan venäjällä olisi käytössä enää 27 lentokuntoista Tupolev Tu-22M3-lentokonetta, kun ennen Venäjän hyökkäyssodan 2022– alkamista lentokelpoisia koneita olisi ollut 31.[7]
Kapteenin ilmoitettiin kuolleen myöhemmin sotilassairaalassa. Olenogorskin aluesairaalaan viety perämies jäi henkiin.[13][14]
Kone on esillä Moninon ilmailumuseossa Moskovan lähellä.