Silkko on tummaa leipää, jota valmistetaan piimästä ja petusta. Silkkoa on syöty Suomen historiassa hätäravintona nälänhädän, etenkin 1600-luvun lopun suurten kuolonvuosien aikana, jolloin muuta ruokaa ei ollut. Silkko on itämurteinen variantti sanasta silkka, "pelkkä", joka on substantivoitunut tarkoittamaan pelkästä petusta tehtyä leipää. Sana on samaa kantaa kuin sileä.[1]
Pettuleivästä silkko eroaa siinä, ettei silkossa ole lainkaan ruisjauhoa tai muutakaan viljaa.
Silkko on tunnettu lähinnä yhdestä sanonnasta Kalevalan 33. runossa: "Moni on kakku päältä kaunis, kuorelta kovin sileä, vaan on silkkoa sisässä, akanoita alla kuoren."[2]