Marlene Dietrich | |
---|---|
![]() Marlene Dietrich elokuvan Esirippu laskee trailerissa (Stage Fright, 1950) |
|
Henkilötiedot | |
Koko nimi |
Maria Magdalena Sieber (o.s. Dietrich von Losch) |
Syntynyt | 27. joulukuuta 1901 Schöneberg (nyk. osa Berliiniä), Saksa |
Kuollut | 6. toukokuuta 1992 (90 vuotta) Pariisi, Ranska |
Ammatti | laulaja, näyttelijä |
Puoliso | Rudolf Sieber (1924–1976 k.) |
Näyttelijä | |
Aktiivisena | 1919–1984 |
Merkittävät roolit | Lola Lola Sininen enkeli |
![]() Nimikirjoitus |
|
Aiheesta muualla | |
Viralliset kotisivut | |
IMDb | |
Elonet | |
AllMovie | |
Svensk Filmdatabas | |
Marlene Dietrich (oik. Marie Magdalene Sieber o.s. Dietrich von Losch; 27. joulukuuta 1901 Schöneberg (nyk. osa Berliiniä), Saksa – 6. toukokuuta 1992 Pariisi, Ranska[1]) oli saksalais-yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja.
Dietrich tunnettiin suorasukaisten ja itsenäisten naisten esittäjänä. Hän pukeutui usein frakkiin ja silinterihattuun, ja seksuaali- ja sukupuoliroolirajojen rikkojana hänen sanottiin olleen aikaansa edellä.[2]
Vuonna 1999 American Film Institute valitsi Dietrichin yhdeksi vuosisadan kymmenestä tärkeimmästä naisnäyttelijästä. [3]
Dietrich aloitti uransa kabareelaulajana Berliinissä 1920-luvulla. Hän ehti näytellä monissa elokuvissa ennen läpimurtoaan Josef von Sternbergin ohjaamassa Sinisessä enkelissä (1930)[4]. Legendan mukaan Hollywoodiin emigroitunut von Sternberg, joka vieraili Saksassa ohjatakseen Sinisen enkelin, poimi Dietrichin naispääosaan nähtyään tämän kabareenäyttämöllä. Tosiasiassa Dietrich kuitenkin pyrki rooliin muiden näyttelijöiden joukossa, ja Sternberg joutui tekemään paljon töitä vakuuttaakseen tuotantoyhtiön ja miespääosanäyttelijän, Emil Janningsin, siitä, että Dietrich oli paras ehdokas Lola Lolan rooliin. Elokuvasta tehtiin versio sekä saksaksi että englanniksi ja se nosti Dietrichin suureksi tähdeksi liki yhdessä yössä.
Josef von Sternbergin palatessa Yhdysvaltoihin Dietrich seurasi hieman myöhemmin hänen mukanaan. Kaksikko teki 1930-luvun alkupuoliskolla useita menestyselokuvia, joista tunnetuin on Marokko (1930). Kuuluisa kohtaus, jossa Dietrich laulaa valkoisessa frakissa, suutelee yleisössä olevaa naista ja heittää sitten ruusun Gary Cooperille, on peräisin juuri tästä elokuvasta. Dietrich sai elokuvasta uransa ainoan Oscar-ehdokkuuden. [5]
Adolf Hitler olisi halunnut tehdä Dietrichistä Saksan loistavan tähden, mutta kansallissosialistien kiihkeänä vastustajana tämä kieltäytyi kunniasta ja otti vuonna 1937 Yhdysvaltain kansalaisuuden. Toisen maailmansodan sytyttyä Dietrich lähti viihdytysjoukkoihin liittoutuneiden puolelle. Hän matkasi liittoutuneiden kanssa Saksaan asti ja levytti sodan aikana ehkä tunnetuimman laulunsa "Lili Marleen", josta tuli hitti kummallakin puolella rintamaa. Vuonna 1947 Dietrichille myönnettiin sota-ajan ansioistaan Yhdysvaltain ”Medal of Freedom”. [6][7]
Sodan jälkeen Dietrich harvensi esiintymistään elokuvissa ja keskittyi laulu-uraansa. Hän konsertoi muun muassa Las Vegasissa, Moskovassa ja Israelissa. Saksassa tähteä vastassa oli mielenosoittajia, jotka eivät olleet antaneet anteeksi hänen osallistumistaan liittoutuneiden ponnisteluihin. Kylmän vastaanoton vuoksi Dietrich ei enää palannut Saksaan.[8]
Nürnbergin tuomio (1961) ja pieni cameorooli elokuvassa Poreilua Pariisissa (1964) olivat Dietrichin viimeiset kuuluisat elokuvatyöt. 1970-luvun puolivälissä tähti loukkasi lavalla jalkansa ollessaan esiintymässä Australiassa ja vetäytyi julkisuudesta. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi Pariisissa vuonna 1978 kuvattu Suuri gigolo, jossa Dietrich esiintyi David Bowien kanssa. Vuonna 1984 Dietrich antoi syvällisen henkilöhaastattelun ystävälleen Maximilian Schellille, joka julkaisi haastattelunauhat dokumenttielokuvassaan Marlene. Elokuva oli Oscar-ehdokkaana, vaikka Dietrich ei ollut sallinut itseään enää kuvattavan sitä varten.[9] [10]
Marlene Dietrich meni naimisiin Rudolf Sieberin kanssa vuonna 1924, ja liitto kesti Sieberin kuolemaan vuonna 1976 asti. Heille syntyi yksi lapsi, Maria vuonna 1924 (myöh. Maria Riva). Avioliitto perustui ystävyydelle, ja 1930-luvun jälkeen Sieber ja Dietrich eivät juuri asuneet samalla mantereella. Dietrichillä oli lukuisia kuuluisia mies- ja naisrakastajia.[11]
Vaikka Dietrich pysytteli loppuelämänsä ajan pariisilaiseen huoneistoonsa erakoituneena ja vietti 12 viimeistä vuottaan vuoteenomana, hän piti ahkerasti yhteyttä läheisiinsä puhelimella ja kirjeitse. Hän kirjoitti omaelämäkerran nimeltä Berliinitär. [12]
Dietrich kuoli munuaisvaivoihin 90-vuotiaana Pariisissa. Hänet on haudattu Berliiniin Friedenauhun Stubenrauchstrassen hautausmaalle.[13] Berliinin kaupunki osti näyttelijän jäämistöt, joista perustettiin Berliinin Filmimuseon yhteyteen ”Marlene Dietrich Collection Berlin”. Filmimuseossa on myös jatkuva näyttely, jossa esitellään Dietrichin elämää, hänen tavaroitaan ja vaatteitaan. Berliini on nimennyt Berliinin elokuvajuhlien keskeisen tapahtumapaikan, Potsdamer Platzin lähettyvillä olevan aukion Marlene-Dietrich-Platziksi. [14]
Dietrichin elämästä kertoo yksityiskohtaisesti ja kaunistelematta Maria Rivan vuonna 1992 kirjoittama kirja Marlene Dietrich. By Her Daughter. [15]
Elokuvat | ||||
---|---|---|---|---|
Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli | Mykkä- / äänielokuva |
1923 | Sellaisia ovat miehet | So sind die Männer | Kathrin | Mykkäelokuva |
Der Mensch am Wege | kauppiaan tytär | |||
Rakkauden murhenäytelmä | Tragödie der Liebe | Lucy | ||
1924 | Der Mönch von Santarem | avustaja | ||
Sirkusverta | Der Sprung ins Leben | tyttö rannalla | ||
1925 | Vaimoni tanssittaja | Der Tänzer meiner Frau | tanssija | |
1926 | Manon Lescaut | Manon Lescaut | Micheline | |
Rouva ei halua lapsia | Madame wünscht keine Kinder | tanssija | ||
1927 | Nykyajan Dubarry | Eine Dubarry von heute | Kokotte | |
Der Juxbaron | Sophie | |||
Kopf hoch, Charly! | Edmée Marchand | |||
Jalokivihuijarit | Sein größter Bluff | Yvette | ||
Café Elektric | Erni Göttlinger | |||
1928 | Prinzessin Olala | Chichotte de Gastoné | ||
1929 | Tangokavaljeeri | Ich küsse Ihre Hand, Madame | Laurence Gerard | |
Arvoituksellinen nainen | Die Frau, nach der man sich sehnt | Stascha | ||
Kadotettujen miesten laiva | Das Schiff der verlorenen Menschen | Ethel Marley | ||
1930 | Kielletty hedelmä | Gefahren der Brautzeit | Evelyne | |
Sininen enkeli | Der blaue Engel | Lola-Lola | Äänielokuva | |
Marokko | Morocco | mademoiselle Amy Jolly | ||
1931 | Eri lippujen alla | Dishonored | Marie Kolverer / X27 | |
1932 | Shanghain pikajuna | Shanghai Express | Shanghai Lily | |
Vaalea Venus | Blonde Venus | Helen Faraday / Helen Jones | ||
1933 | Korkea veisu | The Song of Songs | Lily Czepanek | |
1934 | Intohimojen keisarinna | The Scarlet Empress | prinsessa Sophia Augusta Fredericka / Katariina II | |
1935 | Paholainen on nainen | The Devil Is a Woman | Concha Pérez | |
1936 | Varastettu paratiisi | Desire | Madeleine de Beaupre | |
Allahin puutarha | The Garden of Allah | Domini Enfilden | ||
1937 | Kaksoiskotkan sortuessa | Knight Without Armour | kreivitär Alexandra Vladinoff Adraxine | |
Enkeli | Angel | Maria "Angel" Barker / rouva Brown | ||
1939 | Ei mikään enkeli | Destry Rides Again | Frenchy | |
1940 | Seitsemän syntistä | Seven Sinners | Bijou Blanche | |
1941 | Vaarallinen nainen | The Flame of New Orleans | kreivitär Claire "Lili" Ledoux | |
Hurmaajatar | Manpower | Fay Duval | ||
1942 | Niinkuin haluan | The Lady is Willing | Elizabeth "Liza" Madden | |
Kultaryöstö | The Spoilers | Cherry Malotte | ||
Yön enkeli | Pittsburgh | Josie "Hunky" Winters | ||
1944 | Follow the Boys | oma itsensä | ||
Kismet | Kismet | Jamilla | ||
1946 | Tuholiekki | Martin Roumagnac | Blanche Ferrand | |
1947 | Kultaiset korvarenkaat | Golden Earrings | Lydia | |
1948 | Berliinin raunioitten keskellä | A Foreign Affair | Erika von Schlütow | |
1949 | Jigsaw | oma itsensä (cameorooli) | ||
1950 | Esirippu laskee | Stage Fright | Charlotte Inwood | |
1951 | Paluutie katkaistu | No Highway in the Sky | Monica Teasdale | |
1952 | Villin lännen villikissa | Rancho Notorious | Altar Keane | |
1956 | Maailman ympäri 80 päivässä | Around the World in 80 Days | saluunan emäntä (cameorooli) | |
Monte Carlo -seikkailu | The Monte Carlo Story | Maria de Creveçoeur | ||
1957 | Todistaja | Witness for the Prosecution | Christine Vole/Helm | |
1958 | Pahan kosketus | Touch of Evil | Tana | |
1961 | Nürnbergin tuomio | Judgment at Nuremberg | rouva Frau Bertholt | |
1964 | Poreilua Pariisissa | Paris When It Sizzles | oma itsensä (cameorooli) | |
1978 | Suuri gigolo | Schöner Gigolo, armer Gigolo | paronitar von Semering | |
Lyhytelokuvat | ||||
Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli | Mykkä- / äänielokuva |
1928 | Die glückliche Mutter | oma itsensä | Lyhyt mykkäelokuva | |
1933 | Hollywood on Parade No. A-13 | Lyhyt äänielokuva | ||
1935 | The Fashion Side of Hollywood | |||
1937 | Screen Snapshots Series 16, No. 7 | |||
1943 | Show-Business at War | |||
1944 | Memo for Joe | |||
Konserttitaltioinnit | ||||
Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli | Mykkä- / äänielokuva |
1963 | Galakväll pa Berns | oma itsensä | Äänielokuva | |
1968 | Magic of Marlene | |||
1973 | I Wish You Love | |||
Dokumentit | ||||
Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli | Mykkä- / äänielokuva |
1962 | Black Fox: The True Story of Adolf Hitler | kertoja (ääni) | Äänielokuva | |
1984 | Lähikuvassa Marlene Dietrich | Marlene | oma itsensä (ääni) | |
Valmistumattomat elokuvat | ||||
Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli | Mykkä- / äänielokuva |
1936 | I Loved a Soldier | Anna Sedlak | Äänielokuva | |
Vahvistamattomat elokuvaroolit | ||||
Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli | Mykkä- / äänielokuva |
1919 | Im Schatten des Glücks | Mykkäelokuva |
|