Litka on kohoton ja syötitön onki, jossa voidaan käyttää heitto-ongen vapaa. Litkalla kalastetaan silakoita silloilta, rantapenkereiltä, salmista ja hiekkamontuilta, joissa pohjalla on lähde. Silakka ei pidä kovin matalista vesistä, vaan hyvä syvyys vaihtelee neljästä metristä kahdeksaan metriin.
Litkassa on pääsiima, joka voi olla paksu, halkaisijaltaan jopa 0,30 mm. Pääsiiman pituus voi olla vavan mittainen, noin 170–180 cm. Pääsiimaan voi kiinnittää tasaisin välein 6–8 koukkua noin 2 cm pituisin pääsiimaa ohuemmin siimoin. Litkan uppoamiseksi riittävän syvälle silakan tai silakkaparven ulottuville litkan päähän laitetaan paino, esimerkiksi päärynäpaino, tasapainopilkki tai raskas noin 30-grammainen lusikkauistin. Lusikkauistin tarjoaa sen edun, että jos silakkaparven lähellä on ahvenia tai ahvenkala kuha, voi se tarttua lusikkauistimeen. Mikäli ongintapaikan pohja on epätasainen tai siellä on romua, johon tasapainopilkki jää kiinni, on paras irrottaa sen pohjakoukku. Vavanpuoleiseen päähän voi laittaa paksun siiman edellyttämän suurehkon leikarin, joka mahdollistaa litkan vaihtamisen nopeasti ja samalla estää sen, ettei litkaan pääsiima tulla vahingossa kelanneeksi vavan renkaisiin niin, että koukut tarttuvat tai tarttuessaan vielä vioittuvat.
Suositeltava koukku litkaan on kirkas tai hopeanvärinen. Loppukesällä tai syksyllä silakkaa voidaan onkia kullanvärisellä tai muunvärisellä koukulla. Koukkujen koko voi vaihdella numerosta kaksi numeroon kuusi silakan kokoiselle saaliille.
Litkaan voi lisätä kiiltoa esimerkiksi lusikkauistimiin kiinnitettävällä tummalla teipillä, jota voidaan liimata litkan pääsiimaan liimaamalla kaksi noin viiden sentin mittaista suikaletta vastakkain pääsiima välissä. Hopeanväristä välkehtimistä pääsiimaan saa myös vaikka käytöstä poistetuista CD-levyistä leikkaamalla sopivia paloja.
Leikarin syvyys johtuu kelausnopeudesta. Syvällä oleva silakkaparvi voi nousta ylemmäs saaliin havaittuaan, minkä vuoksi ellei syvällä ole niin keskisyvyydessä voi olla. [1]