Klotar II (584 – 18. lokakuuta 629) oli Neustrian kuningas 584–629 ja koko frankkien valtakunnan kuningas 613–629. Hän oli Kilperik I:n ja Fredegundan poika.
Klotar oli vasta lapsi, kun hänen isänsä Kilperik I murhattiin. Klotar ja hänen äitinsä Fredegunda joutuivat pakenemaan Fredegundan vanhaa vihollista, Austrasian leskikuningatar Brunhildea. He pääsivät Burgundin kuninkaan Guntramin suojelukseen. Guntramin kuoltua 592 Brunhilden poika, Austrasian kuningas Kildebert II, hyökkäsi Klotaria vastaan, mutta Klotarin joukot torjuivat hyökkäyksen. Klotar onnistui vuonna 596 anastamaan alueita Kildebertin seuraajilta Teodebert II:lta ja Teoderik II:lta, mutta joutui muutaman vuoden päästä luovuttamaan suurimman osan hallitsemastaan alueesta takaisin heille.[1]
Teoderik II kuoli 613, ja Brunhilde yritti nostaa Austrasian valtaistuimella Teoderikin alaikäisen pojan Sigebert II:n. Austrasian ylimystö oli kuitenkin jo kyllästynyt Brunhilden vallanhimoon, ja he pyysivät Klotarin apuun. Klotar valloitti sekä Austrasian että Burgundin ja käski surmata Brunhilden ja Sigebertin. Tämän jälkeen Klotar oli kaikkien frankkien kuningas.[2][1]
Vaikka Klotar yhdistikin koko frankkien valtakunnan yhden kuninkaan alle, hän säilytti Austrasiassa, Neustriassa ja Burgundissa oman hallinnon ja omat major domukset. Klotar piti yllä hyviä suhteita kirkkoon ja tuki muun muassa Pyhän Columban lähetystyötä. Vuonna 623 Klotar nosti poikansa Dagobert I:n Austrasian kuninkaaksi ja nimitti Pipin I:n Austrasian major domukseksi.[1]
|