Raamatupidamisaruanne on kirjalike dokumentide kogum, mis kirjeldavad ettevõtte äritegevust ja majandustulemusi. Raamatupidamisaruandeid auditeerivad sageli valitsusasutused, raamatupidajad, ettevõtted. Raamatupidamisaruanne koosneb bilansist, kasumiaruandest, rahavoogude aruandest ja omakapitali muutuste aruandest ning lisadest.[1] Omakapitali muutuste aruannet ei pea tegema mikro- ja väikeettevõtjad. [2]
Üks raamatupidamisaruannetest on bilanss. Bilanss näitab majandusüksuse varasid, kohustusi ja omakapitali aruandekuupäeva seisuga. Bilansis peab kõigi varade kogusumma ühtima kõigi kohustuste ja omakapitali kogusummaga. Bilansis olev varainfo on jaotatud käibe- ja põhivaradeks. Samamoodi on ka kohused jaotatud lühi- ja pikaajalisteks kohustusteks. Bilansi saab kasutada koos teiste oluliste raamatupidamisaruannetega fundamentaalanalüüsi tegemiseks või finantssuhtarvude arvutamiseks.[3]
Teine raamatupidamisaruanne on kasumiaruanne. See kajastab majandusüksuse aruandeperioodi majandustegevuse ja äritegevuse tulemusi. Üldiselt on kasumiaruandes kas viimase kuu või aasta tulemused, ja et saada parem ülevaade ettevõtte tegevusest, võib aruandes kajastada mitut perioodi. Aruande ülesehitus algab tuludega, millest esialgu lahutatakse maha müüdud kaupade maksumused, seejärel ka kõik müügi-, üld- ja halduskulud. Selle tegevusena saadakse teada ettevõtte kahjum või kasum, mis esitatakse ilma tulumaksuta.[3]
Rahavoogude aruanne kajastab muutusi majandusüksuse rahavoogudes aruandeperioodi jooksul. Rahavood edastatakse põhitegevuse, investeerimistegevuse ja finantseerimistegevuse kohta. Suurem osa kõigist rahavoogudest on üles loetletud põhitegevuse jaotises, kus näidatakse äritegevuse põhitegevusega seotud raha sisse- ja väljavoolud. Investeerimistegevuse jaotis annab ülevaate näiteks varade ja investeerimisinstrumentide müügist. Finantseerimistegevuse jaotis sisaldab rahavoogusid, mis on seotud võlgade ja nende tasumisega, dividendide väljastamisega, aktsiate müügiga.[3]