Karmiinpunane värv on saanud oma nime tumepunase pigmendi karmiini järgi, mida tavaliselt saadakse kahte liiki putukate emasisenditelt. Need putukad on košenillitäid ehk kilptäilaste hulka kuuluv putukad Dactylopius coccus’ed, kes elavad parasiitidena viigikaktustel või kermesed, kes elavad parasiitidena sarlakpunasel tammel.[1] Saadud pigmendi peamine värvaine on vastavalt kas karmiinhape (C22H20O13) või kermesiinhape (C16H10O8). Peamine keemiline erinevus nende hapete vahel on karmiinhappe skeletis sisalduv glükosüülasendaja[2].
Karmiini on kasutatud enam kui kaks tuhat aastat, ent saadud pigment ei ole väga stabiilne – välja arvatud juhul, kui seda hoitakse kuivas kohas ja see ei ole valguskindel ning pleegib isegi hõõglambi valguses[3]. Eelnimetatud pigmenti ei saa kasutada happelistes ja aluselistes tingimustes ning seepärast on samast pigmendist olemas ka stabiilsemad sünteetilised versioonid[4].
Karmiin on põhipigment, mis on sügav keskmine punane. Seda kasutatakse laia värvivaliku tootmiseks, nt verevpunane, karmiinpunane, rubiinpunane ja keiserlik punane. Lisaks kasutatakse seda muu hulgas erinevate roosade ja lillade toonide tegemiseks[5]. Karmiini kasutatakse nii toiduainetes, kosmeetikas kui kunstitarvetes.
Karmiini valmistamine koosneb kahest etapist. Eelnevalt kuivatatud putukad keedetakse esimeses etapis esmalt vees, et eraldada olenevalt kasutatava putuka liigist karmiin- või kermesiinhape. Teiseks etapiks on pigmendi sadestamine, kui lisada selgele filtreeritud lahusele maarjajääd (alumiiniumkaaliumsulfaatdodekahüdraat). Maarjajääs sisalduvad alumiiniumioonid moodustavad intensiivse karmiinpunase värvi komplekssoola [6]. 70 000 putukast saab umbes pool kilogrammi kuivatatud putukaid, millest omakorda saab veidi alla 100g värvipigmenti [7].
Puhas punane värvaine, mis on saadud košenillitäidelt - tuleneb prantsuse keelsest sõnast carmin (12. saj.), keskaegses ladina keeles carminium, araabia keeles qirmiz, vana itaalia keeles carmesi või cremesi [8].
Internetis kasutades on karmiinpunase värvi RGB väärtused on 153, 0, 28; CMYK väärtused 0, 100, 81,7, 40 ja HSV väärtused 349, 100, 60. Värvi esindab HEX-süsteemis kuueteistkümnendkood #99001C [9]. Klassikalises RAL-süsteemis, mida kasutatakse lakkide, pulbervärvide ja plasti standardvärvide määratlemiseks, esindab karmiinpunast värvikood RAL 3002 [10].
Ameerikas kasutati karmiinhappega pigmenti tekstiilide värvimiseks juba 700 eKr. Seda pigmenti on ajaloos peetud suurepäraseks värvaineks loomsete tekstiilide, eriti siidide ja villade jaoks, kuna sellel on suur valik erinevaid toone ja toone alates violetsetest korallini [4]. Pigmenti kasutati Kolumbuse-eelses Mehhikos küüliku karusnaha ja sulgede värvainena ning seinamaalingute, käsikirjade ja tekstiilide maalimiseks.
Esimest korda eksporditi karmiini Mehhikost Hispaaniasse 16. sajandil [11] . Keiser Charles V käsul hakati seda eksportima ka ülejäänud Euroopasse ja Aasiasse. Karmiin sai hõbeda järel kasumlikkuse poolest Uue Maailma teiseks kaubaartikliks [12]. Karmiini tarniti Euroopasse ja Aasiasse kuni 1820. aastani, mil Prantsusmaa avastas, kuidas seda pigmenti ise toota. Hiljem lõid Saksa ja Briti keemikud karmiiniga konkureerivaid sünteetilisi värvaineid. See murdis Hispaania monopoli, vähendas dramaatiliselt karmiini hinda ja suurendas selle kättesaadavust rohkematele inimestele. [13]
Euroopas on kermesiinhappe baasil pigment ilmselt vanim ja tuntuim loomse päritoluga värvaine, mida mainiti juba Vana Testamendi esimeses Moosese raamatus 38 : 28 [14]. Erinevalt karmiinhappest ei kasutata histotehnoloogias kermesiinhapet [15]. Kermesiinhappega pigment oli väga kallis värvaine ja seda kasutati maalides sageli ka koos punase ja sinerõika või indigoga, et toota purpurseid toone, millel oleks hea vastupidavus [16]. Mõned kõige väärtuslikumad antiikesemed kogu maailma kollektsioonides ja ajaloolised siidist tekstiilitööd on karmiinpigmendiga värvitud [17].
Karmiinpunast värvi, mis on saadud naturaalsest pigmendist, on kasutatud järgnevates maalides: Rembrandti „Öine vahtkond“, „Hendrickje Stoffels“, „Margaretha de Geeri portree“, „Jacob Tripi portree“ ning „Autoportree 63-aastaselt“ ; Veronese „Risti kandev Kristus“; Raphaeli „Baglioni altarimaal“, „Mondi ristilöömine“, „Ansidei Madonna“ ja „Püha Katariina Aleksandriast“; Van Goghi „Roosa viljapuuaed“, „Magamistuba Arles'is“; Titiani „Actaeoni surm“, „Venus ja Adonis“, „Tepitud varrukaga mehe portree“, „Noli me Tangere“, "Daami portree (La Schiavona)", "Püha perekond karjasega" ning „Diana ja Callisto“; Hieronymus Boschi „Okastega kroonimine", „Maagide jumaldamine“, „Püha Wilgefortise triptühhon“ ja „Haywaini triptühhon“; Rogier van der Weydeni „Magdaleena lugemine“; Van Dyck „Heategevus“ ja „Balbi lapsed“; Bellini „Pesaro altarimaal“; Murillo „Kristus parandab halvatu“; El Greco „Jorge Manueli portree“; Gerard David „Neitsi ja laps“; Rubens „Samson ja Delilah“; Tintorerro „Kristus, kes peseb jüngrite jalgu“ ja „Vincenzo Morosini portree“; Seurat „Lillede vaas“. [18]
Karmiinhappe olemasolu tuvastamiseks saab kasutada vedelikkromatograafiat ja dioodirea detektorit koos massispektromeetriga, mis on varustatud neljakordse lennuaja analüsaatoriga (LC-DAD-QTOF). Seda meetodit kasutatakse kunstilises loomingus karmiinhappe ja kermesiinhappe leidmiseks [7]. Peegeldusspektroskoopia on näidanud, et karmiin peegeldab valdavalt punast valgust. Selle värvust kirjeldatakse lainepikkusel 497 nm sügavlillapunase ja 612 nm juures helepunasena [2].
Läti Vabariigi riigilipu äärtes on karmiinpunane väli, mida poolitab kitsas valge triip, mis on viiendik lipu laiusest[19].
Karmiinpunast kasutatakse automargi Porsche mudelitel 911 (2012, 2016–2021), Boxster (2014–2016), 718 Boxster (2017–2021), Cayenne (2012–2018) Cayman (2014–2016). 718 Cayman (2017–2019), Macan (2017–2021), Panamera (2012–2021) ning Taycan (2020, 2021) [20].
Itaalia jalgpalliklubi AS Roma vapivärvid on karmiinpunane ja kuldkollane[21].
Karmiinpunane pigment, mis on tehtud putukatest, on ka tänapäeval väga tavaline koostisosa nii traditsioonilises kui ka looduslikus meigis. Seda pigmenti sisaldavad erinevad kaubamärgid alates ilubrändidest nagu L'Oreal ja Maybelline kuni kõige kallimate kõrgmoe ilusarjadeni nagu Chanel ja YSL. Tuntuim looduskosmeetika bränd, mis looduslikku pigmenti oma toodetes kasutab, on Burt’s Bees.[22]