![]() SMS G 137 | |
Základní údaje | |
---|---|
Typ | torpédoborec |
Uživatelé | Kaiserliche Marine |
Zahájení stavby | 1905 |
Spuštěna na vodu | 24. ledna 1907 |
Uvedena do služby | červenec 1907 |
Osud | vyřazen 1921 |
Předchůdce | třída G 169 |
Následovník | třída G 174 |
Takticko-technická data | |
Výtlak | 580 t (standardní) 693 t (plný)[1] |
Délka | 68,5 m (na vodorysce) 71,5 m (celková) |
Šířka | 7,65 m |
Ponor | 3,22 m |
Pohon | 4 kotle, 6 parních turbín 3 lodní šrouby 10 800 hp |
Palivo | 168 t uhlí |
Rychlost | 30 uzlů |
Posádka | 80 |
Výzbroj | 1× 88mm kanón 3× 52mm kanón (3×1) 3× 450mm torpédomet (3×1, 5 torpéd) |
Operační nasazení | |
Služba u | 1907–1921 |
Nasazení | první světová válka |
SMS G 137 byl torpédoborec německé Kaiserliche Marine z období první světové války. Představoval zvětšenou verzi předcházející třídy G 169, vybavenou experimentálním pohonným systémem. Byl jediným plavidlem své třídy. Ve službě byl v letech 1907–1921. Využíván byl k výcviku. Roku 1916 byl přejmenován na T 137. Po válce jej převzala německá Reichsmarine. Roku 1921 byl sešrotován.[2]
Torpédoborec postavila loděnice Germaniawerft v Kielu. Stavba byla zahájena roku 1905, na vodu byl spuštěn 24. ledna 1907 a do služby byl přijat v červenci 1907.[1]
Výzbroj představoval jeden 88mm kanón SK L/35, tři 52mm kanóny SK L/55 a tři 450mm torpédometů se zásobou pěti torpéd. Pohonný systém měl výkon 10 800 hp. Tvořily jej čtyři kotle Marine a šest parních turbín Parsons různých typů: vysokotlakou turbínou, dvěma nízkotlakými turbínami, turbínou pro plavbu cestovní rychlostí a dvěma reverzními turbínami. Lodní šrouby byly tři. Nejvyšší rychlost dosahovala 30 uzlů. Neseno bylo 168 tun uhlí. Dosah byl 2040 námořních mil při rychlosti sedmnáct uzlů.[1]