Ota Hofman | |
---|---|
Narození | 10. dubna 1928 Praha ![]() |
Úmrtí | 17. května 1989 (ve věku 61 let) Praha ![]() |
Povolání | spisovatel, scenárista, dramatik, autor sci-fi a dramaturg |
Ocenění | národní umělec (1989) |
Manžel(ka) | Irena Hofmanová |
Podpis | ![]() |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Ota Hofman (10. dubna 1928 Praha – 17. května 1989 Praha) byl český spisovatel a scenárista, autor zejména knížek pro děti a scénářů k filmům pro děti a mládež. Nejznámějšími byly filmy a seriály o panu Tau, Návštěvníci či sci-fi film Odysseus a hvězdy.
Své dětství strávil jednak v rodné Praze na Žižkově a také u dědečka v Bohdašíně v Podkrkonoší. Později vystudoval obchodní akademii (otec byl obchodním cestujícím), maturoval v roce 1948. První jeho práce otiskl časopis Středoškolák v roce 1945 a psal do něj řadu let. Zkusil pokračovat rok na právech, pak přestoupil na studia na Filmové fakultě Akademie múzických umění, zvolil si obory scenáristika a dramaturgie. Po ukončení studií se pustil do filmování, byl scenáristou Filmového studia Barrandov, později zde působil jako dramaturg skupiny filmů pro děti a mládež.[1] Mnohá z jeho děl se stala velmi populární i ve světě, zejména seriál o panu Tau. Jeho knihy byly přeloženy do 15 jazyků. Při filmové tvorbě spolupracoval zejména s Jindřichem Polákem. Byl scenáristou více než 30 celovečerních filmů a řady televizních seriálů. Mnohé z filmů získaly řadu mezinárodních ocenění. Řada jeho pohádek se prolíná s žánrem sci-fi. Pod pseudonymem Ota Dvorský mu vyšly dvě detektivky.[2]
Od 1988 byl předsedou Československé národní sekce Mezinárodního sdružení pro dětskou knihu (IBBY).[2]
V roce 1950 se oženil (manželka Irena[3]), narodila se jim dcera Irena a později syn Otto.
V roce 1979 mu byl udělen titul zasloužilý umělec,[4] v roce 1989 i titul národní umělec.[5] Za tvůrčí činnost mu bylo v roce 1978 uděleno čestné občanství města Ostrova. V roce 2004 při příležitosti oslav 650 let obce Kostelní Lhota obdržel také její čestné občanství (in memoriam); v obci často pobýval u rodičů a krátkou dobu i chodil do školy.[3]