Opat laik byl titul správce v katolické církvi, který in commendam administroval klášter. Takový opat zpravidla nebyl členem daného řádu. Pokud byl takový správce nositel kněžského svěcení, jednalo se o opata-komendátora.[1] Praxe byla rozšířena zejména ve Franské říši v 8. až 11. století. Aktuální Kodex kanonického práva již titul opata laika nezná. V případech, kdy je nutná nestandardní forma administrace, se využívá zejména titul apoštolský administrátor.
Velký rozmach udělování úřadů in commendam proběhl ve Franské říši, zejména za vlády Merovejců. Tato praxe postupem času nerespektovala původní vymezení a začala se využívat pro přátele vládnoucích panovníků. Zejména britští a francouzští panovníci si přisvojili moc do těchto úřadů dosazovat loajální osoby, které nebyly v takových případech duchovní, pouze čerpali finanční prostředky generované úřadem či klášterem.
Takoví opati nesídlili v klášteře, mohli jich spravovat i více najednou, avšak jednalo se o zejména požívání výhod spojených s daným postem, jakož titulatura, přednostní postavení či příjem z úřadu. Reálnou správu kláštera pak vykonával většinou převor, či jiný zástupce opata laika.[2]
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Lay abbot na anglické Wikipedii.