Nina Hagen | |
---|---|
![]() Nina Hagen v roce 2003 | |
Základní informace | |
Rodné jméno | Catharina Hagen |
Narození | 11. března 1955 (69 let) Berlín |
Původ | Východní Berlín, NDR |
Žánry | punk rock, post-punk, new wave, gothic rock, NDW |
Povolání | zpěvačka, herečka |
Aktivní roky | 1971–dosud |
Vydavatelé | Columbia, Mercury |
Členem skupin | Nina Hagen Band Automobil |
Ocenění | Berlínský medvěd (2004) |
Děti | Cosma Shiva Hagen Otis Hagen |
Rodiče | Hans Oliva-Hagen a Eva-Maria Hagenová |
Podpis | ![]() |
Web | Oficiální web |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Nina Hagen, rodným jménem Catharina Hagen, (* 11. března 1955, Východní Berlín, NDR) je německá punková zpěvačka a herečka.
Je dcerou novináře a scenáristy Hanse Olivy-Hagena a herečky a zpěvačky Evy-Marie Hagen. Narodila se ve Východním Berlíně, kde v první polovině 70. let působila ve šlágrové skupině Automobil, známé písní „Du hast den Farbfilm vergessen“. Vystupovala mj. v televizním pořadu Karla Gotta.[1]
V roce 1976 odešla do Západního Německa, kde následujícího roku založila punkovou kapelu Nina Hagen Band. Její eponymní album vyšlo v listopadu 1978, v následujícím roce na něj navázala deska Unbehagen. Album NunSexMonkRock (1982), první čistě sólové (bez bandu), nahrála v New Yorku s producentem Mikem Thornem a nazpívala jej v angličtině.
V roce 2000 se její píseň „Schön ist die Welt“ stala hymnou světové výstavy Expo 2000.[2] Roku 2003 nazpívala ve spolupráci s kapelou Apocalyptica coververzi písně „Seemann“ od Rammstein. V její tvorbě se vyskytují prvky různých žánrů, včetně dance-popu, hip hopu, industriálu, gospelu a indické hudby. Roku 2003 vydala swingové album Big Band Explosion, ně které o tři roky později navázala německojazyčným Irgendwo auf der Welt.
Kromě pěvecké kariéry hrála v několika filmech a dabovala postavy v animovaných filmech. V roce 2016, spolu s dalšími hudebníky, vystupovala ve filmu Gutterdämmerung.[3]
Český zpěvák Lou Fanánek Hagen, vlastním jménem František Moravec, si svůj pseudonym zvolil podle Niny Hagen.[4]