Mlhy Avalonu | |||
---|---|---|---|
Autor | Marion Zimmer Bradley | ||
Původní název | The Mists of Avalon | ||
Země | Spojené státy americké | ||
Jazyk | angličtina | ||
Žánr | fantasy, historická fikce, historická fantasy a secret history | ||
Ocenění | Cena Locus za nejlepší fantasy román (1984) NPR Top 100 Science Fiction and Fantasy Books | ||
Vydavatel | Alfred A. Knopf | ||
Datum vydání | leden 1983 | ||
Předchozí a následující dílo | |||
| |||
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Mlhy Avalonu napsala Marion Zimmer Bradleyová v roce 1979, jedná se o převyprávění artušovské legendy z pohledu ženských postav.
Hlavní postavou knihy je Morgaine (častěji nazývaná Morgan Le Fay), kterou Bradleyová líčí jako ženu zoufale se snažící zachovat matriarchální keltskou kulturu. Ta je na Britských ostrovech čím dál více vytlačována patriarchálním křesťanstvím, které nahrazuje druidskou tradici. Kniha popisuje také životy dalších ženských hrdinek artušovské legendy, především Guinevery (u Bradleyové má keltské jméno Gwenhwyfar), Jezerní paní Viviane a královny na Orknejích Morgause. Kniha nás seznamuje i s dalšími ženskými postavami, které se v jiných zpracováních artušovské legendy objevují jen sporadicky. Na rozdíl od většiny ostatních zpracování artušovské legendy není Morgaine v Mlhách Avalonu zobrazena jako zlá čarodějnice, ale jako citlivá a trpící žena. Činy krále Artuše a dobrodružství rytířů Kulatého stolu slouží hlavně k dokreslení životů ženských hrdinek.
Hned po svém vydání v roce 1983 se Mlhy Avalonu staly bestsellerem. V roce 2001 vznikla podle tohoto románu televizní minisérie.
Mlhy Avalonu popisují životy několika generací postav spjatých s artušovskou legendou. Příběh začíná, když se Igraine, sestra Jezerní paní Viviane a manželka vévody z Cornwallu Gorloise, zamiluje do velekrále Uthera Pendragona a porodí Artuše. Viviane spolu s Taliesinem, britským Merlinem, jí syna odeberou a dají ho na výchovu k Ectoriovi, zatímco její dcera Morgaine putuje do Avalonu, kde se z ní má stát kněžka Bohyně. Po Utherově smrti nastupuje na trůn jeho syn Artuš a od Viviane a Morgaine dostane magický meč Excalibur. Vivane mu chce získat podporu původních obyvatel tím, že ho donutí podstoupit obřad symbolického sňatku s Bohyní, kterou zastupuje Morgaine, aniž by věděla, že král je její vlastní bratr. Z tohoto spojení vzejde nemanželský syn Mordred. S podporou křesťanského obyvatelstva i Avalonu a kmenů stále praktikujících staré náboženství se mu daří odrážet invazi Sasů. Ožení se s krásnou Gwenhwyfar, která je ale zamilovaná do Artušova prvního rytíře a nejlepšího přítele Lancelota. Když se jí stále nedaří porodit Artušovi syna a následníka trůnu, je přesvědčená, že je to Boží trest nejen za její hříšnou lásku, ale i za pohanské zvyklosti, které se na Artušově dvoře stále praktikují. Stává se proto stále fanatičtější křesťankou a přesvědčuje Artuše, aby pohanské tradice plně nahradil křesťanskými. To vede k nepřátelství mezi Kamelotem a Avalonem (stejně jako mezi Gwenhwyfar a Morgaine, které navíc obě milují Lancelota). Zatímco se rytíři Kulatého stolu vydávají hledat Svatý Grál, Mordred se pokusí uchvátit trůn, protože se snaží zachovat slábnoucí moc Avalonu za každou cenu. V konečné bitvě stojí proti sobě otec a syn - navzájem se zabijí a Morgaine odváží tělo svého bratra do Avalonu, který se čím dál více vzdaluje do mlh a na jeho místě stojí křesťanský kostel.
Mlhy Avalonu jsou považovány za jedno z nejoriginálnějších a nejcitlivějších převyprávění artušovské legendy. Bradleyové se dostalo uznání především za přesvědčivé vykreslení hlavních postav, citlivé zobrazení pohanských tradic Avalonu a za to, že v jejím příběhu není pevná hranice mezi dobrem a zlem a pravda není jen na jedné straně. Isaac Asimov například označil tuto knihu za „nejlepší převyprávění artušovské ságy, které kdy četl“ a v roce 1984 dostaly Mlhy Avalonu cenu Locus Award za nejlepší fantasy román. Dlouho se také držely na prvních příčkách amerických žebříčků prodejnosti knih.
Tento román je ale také často kritizován jako feministická propaganda, protože ženy jsou zde zobrazeny jako silné a odhodlané postavy, na rozdíl od slabých a často bezradných mužů; mnoho křesťanů Mlhy Avalonu považuje za útok na svou víru.