Mazyr Мазы́р | |
---|---|
![]() | |
Poloha | |
Souřadnice | 52°2′51″ s. š., 29°16′ v. d. |
Nadmořská výška | 160 m n. m. |
Stát | ![]() |
Oblast | Homelská |
![]() ![]() Mazyr | |
Rozloha a obyvatelstvo | |
Rozloha | 36,74 km² |
Počet obyvatel | 108 792 (2009) |
Hustota zalidnění | 2 961,1 obyv./km² |
Správa | |
Oficiální web | www |
Telefonní předvolba | +375 2351 |
PSČ | 247760 |
Označení vozidel | 3 |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Mazyr (někdy i Mozyr, bělorusky Мазы́р), je město v jižním Bělorusku v Homelské oblasti, 235 km jihovýchodně od Minsku a 45 km severně od ukrajinské hranice. Centrum města je na pravém břehu řeky Pripjať, na které se nachází i největší běloruský přístav. V roce 2009 zde žilo přes 108 000 obyvatel. Celá městská oblast včetně Kalinkavičy měla okolo 150 000 obyvatel. V Mazyru je jedna ze dvou ropných rafinerií v zemi. Ropovod Družba, vedoucí z Ruska, se zde rozdvojuje na větev směřující do Polska a druhou na Ukrajinu. Do Druhé světové války zde žila početná židovská menšina. V roce 1897 mělo město okolo 8 000 obyvatel, z nich 70 % tvořili Židé.
Před rokem 1142 byly v místech dnešního města dva ortodoxní kláštery: ženský svaté Paraskevy a mužský svatého Petra a Pavla. Městská práva Mazyru udělil král Zikmund III. Vasa a od roku 1782 bylo městem královským. V roce 1793, po druhém dělení Polska, se Mazyr stal součástí Ruska.
V roce 1880 bylo město napojeno na železniční síť a společně s celým regionem začalo hospodářsky růst. Od února do prosince 1918 bylo okupováno německou armádou a od 5. března do 29. června 1920 zase Poláky.
Za druhé světové války, od 22. srpna 1941 do 14. ledna 1944, bylo okupováno Německem. Byl zde postaven "tábor smrti", ve kterém zahynulo 4 700 lidí. V roce 1954 bylo začleněno do Homelské oblasti. V srpnu 1988 byla dána do provozu tramvajová linka dlouhá 20 km.
Před rokem 1989 byl Mazyr partnerským městem Strakonic, které měly po Mazyru pojmenovánu jednu ulici. V červenci 1990 byla přejmenována na Na Ohradě.[1][2]