Střední tank M13/40 | |
---|---|
![]() Tank M13/40 Muzeum tanků v Bovingtonu | |
Typ vozidla | střední tank |
Země původu | ![]() |
Historie | |
Výrobce | Fiat - Ansaldo |
Návrh | 1939 |
Období výroby | 1940–41 |
Vyrobeno kusů | 779 |
Základní charakteristika | |
Posádka | 4 |
Délka | 4,92 m |
Šířka | 2,20 m |
Výška | 2,37 m |
Hmotnost | 14 t |
Pancéřování a výzbroj | |
Pancéřování | 14–42 mm |
Hlavní zbraň | kanón ráže 47 mm |
Sekundární zbraně | 3× kulomet Breda |
Pohon a pohyb | |
Motor | Fiat TM-40 V-8 |
Síla motoru | 125 hp |
Max. rychlost | 32 km/h na silnici |
Poměr výkon/hmotnost | hp/t |
Dojezd | 200 km |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
M13/40 a jeho zmodernizovaná verze M14/41, byl nejvýznamnějším italským středním tankem používaným ve druhé světové válce. Svým slabým pancéřováním a výzbrojí to byl typický tank počátku druhé světové války.
Koncem 30. let byl v Itálii zkonstruován střední tank M11/39, jehož konstrukce však vykazovala nedostatky. Největší vadou tohoto typu byl kanón umístěný v korbě a dva kulomety umístěné ve věži. Proto bylo rozhodnuto o jeho přestavbě, přičemž do věže byl instalován kanón Böhler ráže 47 mm, který přestal stačit roku 1942 na boj proti americkým tankům Grant a Sherman v severní Africe. Doplňkovou výzbrojí byly kulomety Breda umístěné v přední části korby. Zkoušky prototypu začaly na jaře 1940 a do července bylo zhotoveno prvních patnáct sériových kusů, které se účastnily bojů v průsmyku Sollum – Halfaya. Sériová výroba probíhala ve firmě Ansaldo Fossati až do července roku 1941 a dala celkem 1000 kusů.
Tanky byly používány v Africe, v Řecku a v Jugoslávii. Jako kořistní byly užívány v anglických a australských jednotkách v severní Africe. Byly používány i německou armádou, po kapitulaci Itálie byly Němci zkonfiskovány, označeny byly jako PzKpfw M13/40 735(i).
Modernizací tohoto typu vznikl M15/42, který již nestihl nasazení v severní Africe.