Ernest Hello | |
---|---|
![]() | |
Narození | 4. listopadu 1828 Lorient |
Úmrtí | 14. července 1885 (ve věku 56 let) Lorient |
Povolání | spisovatel, literární kritik, prozaik, esejista, novinář a překladatel |
Alma mater | Lyceum Ludvíka Velikého |
Manžel(ka) | Jean Lander |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Ernest Hello, také Arnošt Hello [eló] (4. listopadu 1828, Lorient – 14. července 1885 tamtéž) byl francouzský katolický spisovatel, překladatel a filosof. Jeho díla inspirovala Josefa Floriana.
Narodil se v bretaňském Lorientu v rodině významného právníka a studoval práva v Rennes a v Paříži na Lyceu Ludvíka Velikého. Ačkoli absolvoval s vyznamenáním, k povolání měl mravní výhrady a nikdy je nevykonával. Ovlivněn spisovatelem J. Barbey d'Aurevilly působil jako spisovatel a publicista, kritik soudobého ateismu a obránce katolického křesťanství. V letech 1859–1861 vydával katolický deník Le Croisé ("Křižák"), později se věnoval také mystice a překládal dílo J. Ruisbroeka a Angely da Foligno. Celý život trpěl chorobou páteře, což podle některých ovlivnilo melancholickou náladu jeho spisů.
Hellovy spisy jsou psány s velkým nadšením i satirickým ostnem, mají vysokou literární úroveň a řada z nich je i myšlenkově originální, takže byly hojně překládány.[1] Měly velký vliv na Léona Bloy a řadu dalších. V českém prostředí inspirovaly Josefa Floriana, který je překládal a vydával. Hlavní spisy: