Prof. MUDr. Emerich Maixner | |
---|---|
![]() Emerich Maixner (1884) | |
Narození | 6. listopadu 1847 Nová Huť Nižbor ![]() |
Úmrtí | 27. dubna 1920 (ve věku 72 let) Praha ![]() |
Povolání | lékař a pedagog |
Děti | Emerich Maixner (mladší) syn |
Příbuzní | Bohumil Eiselt tchán Jakub Vojta Slukov otec snachy |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Emerich Maixner, též Emerich Maixner z Roblínova (6. listopadu 1847, Nová Huť [1], Nižbor – 27. dubna 1920, Praha-Podolí[2]), byl český lékař.
Byl žákem a zetěm Bohumila Eiselta. Roku 1884 se stal profesorem vnitřního lékařství. Položil základy českého interního lékařství, především biochemie a hematologie.[3] Zabýval se kardiologií a plicními chorobami. Založil klinickou laboratoř těchto oborů a v roce 1887 se zasloužil o vznik II. české kliniky v Praze. Byl přednostou univerzitní polikliniky v Praze (1884–1886), propedeutické kliniky na Lékařské fakultě v Praze (1886–1902) a I. interní kliniky (1902–1918). V letech 1878–1897 působil jako vrchní redaktor Ottova slovníku naučného.
Pohřben byl na Olšanských hřbitovech.