Mgr. David Macek M.A. | |
---|---|
Místopředseda KDU-ČSL | |
Ve funkci: 9. prosince 2006 – 9. února 2010 | |
Zastupitel Jihomoravského kraje (v letech 2010–2012 také radní kraje) | |
Ve funkci: 6. listopadu 2004 – 13. října 2016 | |
Stranická příslušnost | |
Členství | KDU-ČSL (1997–2015) |
Nestraník | |
do kraje | za TOP 09 (2016) |
Narození | 9. července 1976 (47 let) Brno ![]() |
Choť | Martina |
Děti | Anna, Viktorie, Jan Pavel, Rafael, Gabriel, Natanael |
Sídlo | Brno |
Alma mater | Masarykova univerzita Papežská lateránská univerzita |
Profese | psycholog |
Náboženství | římskokatolické |
Commons | David Macek |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
David Macek (* 9. července 1976 Brno) je český politik, sociolog a psychoterapeut. V letech 2006–2010 byl místopředsedou KDU-ČSL, od roku 2015 je bez stranické příslušnosti.[1]
Vystudoval sociologii, sociální práci a sociální politiku na Masarykově univerzitě v Brně (v roce 2000 získal titul Mgr.) a následně teologická studia na Papežské lateránské univerzitě v Římě (titul M.A.). Od roku 2010 učí na Fakultě sociálních studií MU předmět křesťanství a politika, v roce 2011 přednášel na Papežské lateránské univerzitě jako hostující profesor.
Pracoval v několika neziskových organizacích v Česku, Německu a Velké Británii. Byl ošetřovatelem umírajících, poštovním doručovatelem, asistentem děkana fakulty, sociálním poradcem v nejchudší čtvrti města[ujasnit], asistentem senátora, poradcem ministra. Má za sebou řadu zahraničních školení, stáží a vystoupení (Brusel, Štrasburk, Paříž, Madrid, Santiago de Compostela, Milano, Budapešť, Berlín, Rimini). Účastnil se práce týmu „Pokoj a dobro“, který vydal úvod ke Kompendiu sociální nauky církve. Mluví italsky a anglicky, domluví se francouzsky a německy.
Byl místopředsedou Mladých křesťanských demokratů. Vedl krajskou zahraniční komisi – přivezl z Rakouska projekt Rodinných pasů, prohloubil vztahy s Lichtenštejnskem (rok před uzavřením diplomatických vztahů mezi Českem a Lichtenštejnskem vedl krajskou delegaci do Vaduzu, kterou 14. srpna 2008 v knížecím sídle oficiálně přijal regent princ Alois von und zu Liechtenstein).
Dvakrát byl zvolen místopředsedou KDU-ČSL (2006 a 2009), třikrát (2004, 2008 a 2012) zastupitelem Jihomoravského kraje. Od roku 2007 varoval před znovuzvolením Václava Klause prezidentem republiky a vystupoval proti jeho zahraničně-politickým postojům. V roce 2008 se zastal práva nenarozených na život a otevřel veřejnou debatu na toto téma. V zápase o charakter KDU-ČSL mezi lety 2006–2009 oponoval Miroslavu Kalouskovi, požadoval Kalouskovu demisi za jeho souhlas s dalším rozšířením hazardu.
V roce 2010 rezignoval na místopředsednický post ve straně. Zdůvodnil to očekávanému narození druhého dítěte a snaze o větší věnování se svým nejbližším v rodině a církvi.[2][3] Ponechal si ale místo v jihomoravském zastupitelstvu i kandidaturu do Poslanecké sněmovny.[4][5] Dne 3. září 2010 byl zvolen členem Rady Jihomoravského kraje. Do jeho kompetence patřila oblast územního plánování. Byl zástupcem kraje v bruselském výboru sítě PURPLE.
Před krajskými volbami v roce 2012 se ucházel o funkci lídra KDU-ČSL na jižní Moravě, v souboji se Stanislavem Juránkem však na krajské konferenci prohrál poměrem 36:113.[6] V samotných krajských volbách v Jihomoravském kraji v roce 2012 kandidoval za KDU-ČSL na jedenáctém místě kandidátky, získal celkem 3 625 preferenčních hlasů a přeskočil na druhé místo kandidátky KDU-ČSL.[7] Na ustavujícím zasedání zastupitelstva Jihomoravského kraje 23. listopadu 2012 byl zvolen předsedou výboru pro regionální rozvoj.[8]
Během celostátního sjezdu KDU-ČSL v Olomouci v červnu 2013 bylo delegáty sjezdu schváleno, že ve volbách do Evropského parlamentu v roce 2014 bude kandidovat za KDU-ČSL na 4. místě její kandidátky.[9] Nakonec ale z kandidátky odstoupil.[10]
V listopadu 2015 oznámil po necelých 19 letech svůj odchod z KDU-ČSL. K tomuto kroku se rozhodl poté, co nedostal předběžnou nominaci na krajský sněm 20. listopadu, kde lidovci vybírali kandidáty do krajských voleb v roce 2016. Svůj krok zdůvodnil v rozhovoru pro DVTV[1] mj. tím, že v poslední době čelil ve straně sílící kritice a izolaci kvůli svým postojům, jako byla například podpora evropské integrace, budování přátelských vztahů s lidmi jiných kultur a vyznání.[11][12][13] Zároveň uvedl, že se v krajských volbách v roce 2016 kandidovat nechystá.[8] Změnil však názor a v krajských volbách v roce 2016 kandidoval na předposledním místě kandidátky koalice TOP 09 s podporou starostů a Žít Brno.[14][15]
V roce 2016 se podílel na založení Nadace DRFG, která se zaměřuje především na podporu finanční gramotnosti, festivalu Meeting Brno a činnosti církví.[16][17] V nadaci, jejímž mottem je výrok papeže Františka „Všechno začíná setkáním“, působil do roku 2019 jako výkonný ředitel a věnoval se kromě jiného navazování partnerství se zahraničními osobnostmi a institucemi.[18] Symbolem nadace byly deštníky, kterými začala v roce 2016 zdobit brněnskou ulici Českou (v roce 2017 např. v barvách italské trikolóry na oslavu prohlubujících se moravsko-italských vztahů).[19]
Od roku 2016 je také viceprezidentem multižánrového festivalu Meeting Brno, který rozvíjí odkaz brněnského Roku smíření 2015.[20] Vznik festivalu inicioval díky inspiraci italským Meeting Rimini,[21] kterého se pravidelně účastní, doprovází na něj delegace z ČR a vystupuje v souvislosti s ním v českých a italských médiích.[22][23][24] Na Meetingu Brno uvádí každoročně diskusní setkání z oblasti ekumenického a mezináboženského dialogu, mezinárodních příkladů dobré praxe podnikání aj.[25] Mezi hosty patří velvyslanci, ministři a další osobnosti.[26]
V roce 2018 se v Káhiře setkal s „muslimským papežem“, velkým imámem Ahmed al-Tajíbem.
V roce 2019 inicioval spolu s bývalým italským ministrem Maurizio Lupi ve spolupráci s Knihovnou Václava Havla mezinárodní výstavu o Václav Havel „Moc bezmocných. Dálkový výslech Václava Havla“, kterou na Meetingu Rimini navštívilo na 15 tisíc lidí[27] a v říjnu 2019 byla uvedena v Sala della Lupa italského parlamentu v Římě.[28]
V předvečer 600. výročí první křížové výpravy proti husitům v únoru 2020 inicioval ekumenické setkání s papežem Františkem, jemuž při té příležitosti představil mučedníka komunismu Josefa Toufara.[29] S členkou výkonného výboru Světové rady církví, husitskou farářkou Martinou Viktorií Kopeckou, vystupuje v ekumenické talk-show #husitkatolik.[30]
Působí v Pracovní skupině pro sociální otázky České biskupské konference, je členem komise Iustitia et pax.[31]
Je podruhé církevně ženatý (sňatek 29. srpna 2020 v Brně u sv. Augustina,[zdroj?] před zneplatněním prvního manželství již žil v novém manželství po civilním rozvodu jako v civilním), z prvního, zneplatněného manželství má dvě děti,[32] ze druhého tři.
Byl zařazen mezi české osobnosti roku 2015 Deníkem Referendum.[33] V roce 2019 přebíral v Bavorsku Zlatou medaili smíření pro festival Meeting Brno.[34]